I-KIl>SANOt5AUKlS N. (IKN. 263 



A lej^'régibl) TluTi-opliorü l(»<;tipus a Sct'lidosa luusé. A hosszimi nyúlt 

 korona felső felén csúcsok vannak, melyek közül a két alsó van a legerő- 

 sebben kifejlődve. Ehhez a ti piLshoz tartozik az Eehinodon Becklesi foga az 

 an^íolorezági Wealdenből. A Palaec^ciyicus costntus Leidy fogtipasa egészen 

 eltér az előbbitől, E fogalak koronája haránt irányban erősen összenyomott, 

 tövén jól fejlett cingulmn ismerhető fel, a széleken levő kiemelkedések egész 

 a cingnlumig érnek le és a korona körvonala jelent ékenyeii alacsonyabb, 

 mint az előbbi tipiisé. A Pálacoscincus costatus-o]\ kívül nyilván v, tipushoz 

 tartozik a Priconodon is. továbbá — amint már Hatchekís bebizonyította — , 

 az a fog is, amelyet Lambb hibásan az Enoplocephalus-Siereocephaliis Lambe 

 nemhez sorolt. A S egosam-us-ok fogtipnsán a korona még alacsonyabb, 

 mint a PaZaeo5cincws-l i páson. A Stegosaunus-tipus fogmagassága jóval kisebb, 

 mint a szélessége; a korona körvonala laposabb, mint az előblá tipusé, s a 

 tranzverzális összenyomódás helyén a cingulmn hasonló irányban való meg- 

 duzzadása észlelhető. A korona csekély magassága miatt kis sipka alakjában 

 fedi a nagy gyökeret. Marsh-shI együtt a Sieyosaurus tipushoz sorolom a 

 Palaeoscincus latus-t. Mint a koponya maradványok bizonyítják, az eddig 

 emiitett fogak mind a Stegosauridák családjába tartoznak s az Acanthopho- 

 lididae- és Ceraíopsiáae-fogaktól jelentékenyen nem különböznek. Az Acan- 

 thopholiae és Ceratopsiae fogain három tipus ismerhető fel : az egyiknek függő- 

 leges középéle vau, a másik hosszma nyúlt és kissé lapított, a harmadik pedig 

 rövid és erősen ysszenyomott. Az éllel bíró fogtipus csaka Ceratop^iáknál fordul 

 elő s a többitől jól megkülönböztethető. A hosszúra nyúlt fogtipus legjellem- 

 zőbb képviselője eddigelé csak az Ankylosaurus kc)ponyájáról ismeretes ; a har- 

 madik rövidebb és erősen lapított tipus képviselője gyanánt pedig már régóta az 

 Acanthopholis-t tekintik. Az Acantliopliolis-ti^nii sok tekintetben a Dira- 

 codon-Palaeoscincns-ÜTpusrA emlékeztet s e három tipus körül csoportosít- 

 hatjuk a többi, eddig még nem említett r%r6op/iom-fogakat is. A Cera- 

 top3Íák eltérő fogtipusával feleslegesnek látszik bővebben foglalkozni s figyel- 

 münket inkál)b a középéi nélküli fogakra^ fordíthatjuk. 



A LAMBE-féle Palaeoscincus rugosus fogát körvonala és lapos volta 

 miatt az AcantliophoUs-Úipus közelébe helyezhetjük. A Stegopelta vázmarad- 

 ványai az angliai Polacantlius-vi\ emlékeztetnek, a foga ptdig a SEELEY-től 

 leirt s a Slruthiosaurus-hoz sorolt maradványokhoz hasonlít. A Palaeoscincus 

 rugosus fogával együtt Lambe Stegoceras néven leírt koponyatetőt is talált, 

 A Stnithiosaurusszerű. koponyaalapnak a Stegocerasszerü koponya-tetővel és 

 a Polacanthus-szevü vázzal való összefüggését az erdélyi leletek bebizonyí- 

 tották, miért is a LAMBE-féle Palaeoscincus rugosus a Stegoceras-?,z'A\ egye- 

 sítendő. Ennélfogva az Acantliopholididák fogmaradványai az Acanlhopholis, 

 Struthiosaurus , Stegoceras és Stegopelta nemekre oszlanak. 



Az Ankylosaurus-íviiíx'k szintén inkább az Acanthopholididák, mint 

 a Ceratopsiák lipusáhuz hasonlítanak. !Mint a koponyatető lázonyítja, az 

 Anklyosaurus az Euoplocephalus közeli rokona. A Sarcolestes foga viszont 

 az Ankylosaurus-éhoz áll közelebb. Amint azt 1917-ben a Dinosaurns-ok 

 rendszertanában kifejtettem, a Sarcolestes-t páncélozott alsó állkapcsa miatt 



18* 



