l,KII>yANrSAUI5US N. OEN. 265 



ht'tő, a járointüskék helyén szélts és érdesfelületű járom ív Víiri. Az ércles 

 felület nrra utal, ho^y itt egy tüske volt, mely a jároinívvel csak szöveti 

 összeköttetésben állt. 



A gyengén fejlett fcjpáncéi a Struthiosaurns koponyájának egys/fvűlib 

 kü!sőt kölcsönöz. A Strutliiosainus-hoY. hasonló Acanthopliolis és az Ankylo- 

 saurus iog- és vázszerkezete főbb vonásoklian megeg3^ezik, így pl. a la pocka - 

 csont és a csigolyáké. E megállapítás követ ke ztt'ben az Ankylosaurus a 

 Ceratopsiáktól elkülöntilődik. A halántéknyílásnak a Stnithiosaurus-ou és 

 •az Ankylosaunis-on észlelhető fokozatos, betetőzésének a ma élő gyíkokon 

 is megvan az analógiája. A legtöbb Lacerta koponyáján csak a íVlső halánték- 

 nyilast takarja csf)nt páncél, a Lacoia ocellalan is, néhány más fajon azonban 

 másodlagosan az oldalsó halántéknyílást is páncéldarabok zárják el. 



Az Acanthopolidák alakbeli változatossága mind jobban fokozottabb 

 a madárszerű koponyaalappal és fedetlen, oldalsó halántéknyílással bíró 

 alakok mellé tüskékkt'l ellátott és másodlagosan egészen fedett kopf)nyák 

 sorakoznak. Hopliiosainiis, Folacanthus, Acanihofliolis, Siegoceras, Struthio- 

 saurus és valószhiűen a Siego'pelta alkotják az Acantlwpliolididae alcsaládot ; 

 Euoploce'phalus. Ankylosaurus, Sarcolestes és Leipsanosaurus p.MÜg egy másik 

 alcsaládot Ankylosaurididae képeznek. Ezen alcsaládhoz csatlakozik a har- 

 madik, a Hylaeosaundidae alcsalád. Hogy e csoportok egyike vagy másika 

 a Nodosauriákkiú mennyiben azonos, amiak eldöntése az amerikai palaeon- 

 tologusok feladata lesz. A Palaeoscincus-uem, amelyet 1917-ben még az 

 Acanthofholididae-he7j soroltam, mint említettük, valószínűen a Stegosauri- 

 dákhoz tartozik. A fenti megállapítások a Thyreopliorák rendszerének rész- 

 leges módosítását teszik szükségessé. 



A Pa laeos cincid 88 új alcsalád a Scelidosaurididae és Stegosaurididae 

 alcsaládok közé iktatódik; az Acanihoiphóliák az Ankylosaurididae (9 = 

 Nodosauridae) alcsaláddal szaporodnak, a Ceratopsiák-ní\\ csak a Steno- 

 'plyxidae és Ceratcpsidae alcsaládok maradnak meg. 



Azt a feltevést, hogy az Ankylosaurus a Geratopsiák kiindulási pont- 

 jához közel állana, el kell ejtenünk; a mindkét csoporton előforduló nyak- 

 p'incél csak kojivergens képződmény. 



