RÖ\in KÖZLEMÉNYEK. 267 



jobbára iiias/ko vitt á i-l változott rús/lctck pt'dití löljbször foidulta k clu, hclvfu- 

 ként cjív ikorrovát kossáiinak a iiyniiiai val. a]iii kordieritic \i(a|liatott volna. 



E kőzi't túlnyoiuóin uralkodó ásványa kvarcból áll, ajiicly sajátsá(i;os, 

 a pert hitoi-s ókra cinh'keztt'tö csíkoltsáfrot mára kíizönséges fényben is iiuilat, 

 helyenként szót van ziizva, vagy pedig undulációs .kioltást enged IVlisnieriii. 

 Kvarc(»n kívül nagy mennyiségben volt meg a fentebb említett, sokszorosan 

 muskovittá elváltozott ásvány is, amely némelykor éles liasadási irányaival 

 orthoklasnak tetszett. Kívüle — ritkábban bár — egy a bázisos oligoklastól 

 andesinig terjedő sorba tartozó plagioklas is van jelen, amelynek kioltása 

 az M és P-re merőleges metszett' kben, körülbelül 20— 30**. 



Lényeges alkatrészei e kőzetnek továbbá: l)iotit, muskovit és egy a 

 csiszolatban színtelennek látszó, meglehetős nagy mennyiségben jelenlevő 

 gránát. Ke vés bbé lényeges alkatrészek: treniolith, amely helyenként nagyobb 

 számban van jelen, helyenként viszont csaknem teljesen hiányzik és a fennebb 

 említett kovandok. A mágneskovand sehol se mutat határozott kristály- 

 formákat. Járulékos alkatrészek még: titanit, feltűnően erős pleochrois- 

 mussal : a = színtelen, y = barnás ibolya. Egy metszetben, hol e két szín 

 különösen jól volt megfigyelhető, meglehetősen éles hasadási irányok voltak 

 láthatók, amelyekre m erői e g e s e n rezgő sugarak barnás ibolyaszínűek, 

 a velők egyközösen rezgők színtelenek voltak. A hasadási iránj'ok 

 eszerint nem a prizma, hanein a sekundár elválási lapnak (v. ö. Posrnhusch- 

 Wülfing: Mikroskopische Physiographie II. Aufl. I. 2. pag. 294) felelnének 

 meg. A pleochroismus csaknem oly erős volt, mint a középmély színezetű 

 tm'malinoké és erősebb sok andalusiténál. 



Végül találhatók még e kőzetben nem csekély számban hatszöges 

 grafit lemezkék is, amelyek a kvarcban is élesen határolt zárványokat al- 

 kotnak. 



A legérdekesebb ásvány, amely sajnos csak egyetlen egy apró metszet 

 alakjában a keleti előfordulásról származó vékony csiszolatban volt meg- 

 figyelhető, következő tulajdonságokat enged felismerni: erős a fény- és kettős 

 törése, élesek a hasadási irányai, amelyekkel egyközes a ^ kioltási irány. 

 Pleochroismusa nem nagj-oji erős, de határozott : a — világoskék, y = világos 

 zöldes színű. Konvergens poláros fényben, az optikai normálé, vagy legfel- 

 jebb egy igen tompa + bissetiix képét mutatja, a negat. —a az eső inter- 

 ferentiás színek irányában fekszik. Ezen tulajdonságok alapján — feltéve, 

 hogy az interferenciás kép az opt. noi maiéra merőleges metsz(>tnek felel 

 meg — Qrandidierit-Vi' lehet kii vetkeztet ni, amelynek Magyaroi-szágon való 

 előfordulása eddig még ismeretlen volt. 



Az egész fent említett terület behatóbb vizsgálata — amire a szerző, 

 idő rövidsége miatt, ki nem terjeszkedbetett — egyébként meglehetősen 

 érdekes eredménnyel kecsegtet. 



Kassa, 1917 október. 



