272 llÖVID KÖZLEMÉNYEK. 



rít]a)i ti'lepül és ükben vannak meg, míg a domboldalljan az igen gyakori 

 csúszamlások következtében kimozdultak eredeti helyükből, téves adatot 

 nyújtanak és alapjai a hibás következtetéseknek. Az antiklinálisokat hajszolok 

 az a föltevése, hogy a dombhátak szolgáltatják a megbízható adató katj nem 

 mondliató általános érvényűnek és minden esetben célho* vezetőnek, mert 

 ép sok esetben az antikhnálisok nem esnek egybe a dombháttal, hanem a 

 völgy követi őket, vagy, mint a kürpöd— szászházinál a dombhát, oldalában 

 vonul az. Ennek a dombháton való kutatásnak az eredménye lett, hogy a 

 különben helyesen észlelő Pávai Vájna "F. nem vette észre az Oláhújfalutól 

 K-re a Goldbach völgyében föllépő nagyon is markáns antiklinális ráncot, 

 mely nemcsak a völgy fenekén figyelhető meg, hanem a völgy mindkét ereszén 

 jól megállapítható az itt jelentkező homokkőpadokban is. És ez a goldbachi 

 antiklinális ránc annyiban is fontos tektonikai jelenség, mert az e vidéki 

 ráncok É— D-i irányára tompaszögben ÉK— DNy-i irányban helyezkedett 

 s ekkép megzavarja a sablont, melyet a természet sehogy sem akar vég- 

 érvényesnek elismerni. 



Amint mondom, igyekezetem odairányul, hogy megbízható, a kritikát 

 kiálló adatokat gyűjtsek össze. Ezekre legalkalmasabbnak úgy a pontusi, 

 valamint a szarmatakorú üledék mélyebb részeit alkotó, tekintélyes vastag- 

 ságú agyagrétegeket ismertem el, nemcsak azért, mert javarészben a völgyek 

 fenekén vannak föltárva, hanem főleg azért, mert szilárd voltuk ellentáll a 

 deformációnak, ami a föléjök települt homokokról nem mondható, melyek 

 igen sok esetben lazaságuk következtében nagyon hajlandók a völgybe való 

 lecsúszásra, amikor aztán az ilyen mozgó tömegek fizikai tulajdonságai követ- 

 keztében, amikor alsó részük erősebben csúszik meg, mint tehetetlenségénél 

 fogva a felső, ép az ellenkező irányú dőlések mutatják, mint az állva maradt 

 rt'sz és ekkép hibás adatot szolgállatnak annak, aki nem kellő kritikával 

 kutatja a települési viszonyokat. 



A megfelelő kritikával kikutatott adatok alapján rajzoltam meg aztán 

 fölvételi jelentéseimben az illető vidék geológiai arculatát, a többi között 

 1914. évi fölvételi jelentésemben Szentágota környékét és az 1915. éviben 

 pedig nemcsak a nagysinkvidékit, hanem összefoglalva az előző éviekét is, 

 nagyobb területéét, térképvázlaton is feltüntetve azt. Mindkettőben leírom a 

 szentágotai sóskút környékén megállapított antiklinális ráncot, egyben meg- 

 említve azt is, hogy dr. Papp S. egy másik antiklinális ráncot is hoz föl, melyet 

 azonban én az ottani kedvezőtlen föltárási viszonyok között nem láttam. 



Ennek a tőlem meg nem erősített állításnak a következménye, hogy 

 dr. Papp Simon m. kir. geológus -mérnök úr két év multán jónak látta megírni 

 a Megjegyzéseket, melyekben adatokkal igyekszik állításait igazolni^ csakliogy 

 ezekkel az adatokkal úgy vagyok, hogy nem isinerhttem el megg3'^őzőknek, 

 illi'tőleg a tőle vitás ügynek tekintett dologban döntőknek. 



Abban nincs köztünk véleméiiykülönbs ég, hogy a szentágotai Löwenberg 

 Ny-i táján egy É— D-i irányú antiklinális ránc van és hogy az ettől K-re a 

 Szent ágota—Lesses határán kiemelkedő Alté Burg domszerű föl puffadás. 

 De már azt nem igazolhatom, hogy az Alté Burg É-i i-reszén elhúzódó szt-nt- 



