280 JÁKSULATI ÜGYEK. 



lását hydrolitikus feloszlásnak mondja ; egy másik csoport az elbomlást 

 oklódásnélküli részleges elváltozásnak tartja. Az előadó részletesen ismer- 

 teti a kétféle magyarázat alapelveit, valamint a kovasavas ásványok elbom- 

 lási folyamatait, s arra az eredményre jut, hogy: 



1. A íöldpátük elbomlása, a kaolinizáció folyamata már a pnemna- 

 tolytikus hatások idejében megindult, s a későbbi időszakokban be- 

 fejeződött. A kaolinizáció folyamatának kezdete nyilvánvalóan a fluor- 

 sav exbaláeiókkal esik össze. 2. A sósMvban oldható kovasavas alumínium- 

 ásványok bomlási terményei úgynevezett allofán agyagok, úgy kémiai 

 összetétel szempontjából, mint származás módjára nézve szemben állanak 

 a föld pát -maradékokkal. A földpátok bomlási terményének összetétele csak 

 kevéssé ingadozik, valamennyinek vegyülési aránya állandó és a föld mé- 

 lyebb rétegei bon végbement részisges felbontás és kilúgozás eredményei ; 

 csak kénsavban oldhatók. Az allofán agyagok vegyi összetétele hatáiozatlan, 

 minden egyes terményben másféle az alkotó részek aránya. De származásuk 

 is különböző, egy részük teljes feloldódás után váit ki az anyalugból, más 

 részük ellen Den koHoidáhs áloldatok koagnlatiója révén ala- 

 kult. Kémiai viselkedésükre jellemző, nogy 21 12% sósavban oldhatók és 

 sóoldatokkal összerázva bázisaik kicserélődnek. Az allofán agyagokat a 

 kutatókegy kisebb csoportja zeolithokkal azonos összetételű valódi kémiai 

 vegyületeknek tartj;i , míg másoK kolloid géleknek abszorpciós 

 vegyületeinek mondják. A magnéziumszilikátoknak bomlási terményei 

 nagyrészt aljoian agyagok. Kaolin csak igen ritkán alakul belőlük 

 tudniillik akkor, ha elég földpát volt az elbomlott kőzetben, s a magnézium- 

 szilikátok bomlási terményei az átalakulás időszakában a kőzetből kiol- 

 dódtak. A magnéziumszilikátok jellegzetes bomlási terménye a kallo- 

 föld. Ezután az előadó egyes hazai kaolintelepek szerkezetét és alakulási 

 módjait ismerteti. Az elmáJiRs folyamatai mindig a föld fel- 

 színéhez közel mennek végbe a mindenkori növényi takaró hathatós közre- 

 működésé/el. Az elmállás a íő hatótényezője, a talajnedvesség mindig sok 

 szerves vegyületet tartalmaz, ezenkívül az elmállás folyamatában az oxigén 

 főszerepet játszik, míg a kőzetek elbomlása alkalmával a bomló ásványoklioz 

 oxigén sohase juthat le. A bomlási folyamatok hatása a kőzetben a föld szi- 

 lárd kérgének legmélyebb rétegeiben jut érvényre, illetve innen kezdődve 

 terjed fölfelé és a föld felszínét nem éri el minden esetben. A közetek clmál- 

 lása ezzel szemben a föld szilárd kéigének felszínén történik és nem terjed 

 le mélyebbre, mint amilyen mélyiv a légkör oxigénje lehatolhat. A legfőbb 

 különbség azonban a kilúgozás módjában rejlik. A bomló kőzetekből az 

 alkáliszilikátok nagy részoen, vagy teljesen kilúgoztatnak. Az elmálló kő- 

 zetben ellenben az alkáliszilkátok bent maradnak; az elmállott kőzetncsk 

 alkáliszilikát tartalmától függ az illető mállási terménynek kémiai értelem- 

 ben vett termékenysége. Nagyon nedves klímájú helyeken a kilúgozás hatása 

 csakannyiban jelentkezik, hogy a felső szintből az alkáliszilikátoka 20—30 cm 

 mélyen kezdődő akkumulációs szintbe mosatnak le. Az elbojnlott kőzetnek 

 kaolinizált részéből egy vagy több száz méter mély rétegben vannak ki- 

 lúgozva a bomlás alkalmával felszabaduló alkáliszilikátok. 



