344 m WESZELSZKY GYULA 



közvetlen talajvíznek liozzákeveredése is okozhatja a hévíz hőmérsékletének 

 változását igaz, de ha ezta változást a víz fölszálló útjában hozzá- 

 keveredő talajvíz oKOzza, úgy nagyobb vízbőség esetén a víz hőm érséiílet ének 

 alacsonyablinak kell lennie, mint az ellenkező esetben.^ 



A budapesti hévizek hőmérséklete kis mértékben szintén változó; 

 mint mondják, hőmérsékletük szintén nagyobb vízbőség mellett magasabb; 

 sajnos, erről pontos, számszerű adatunk csak kevés van. A margitszigeti 

 artézi forrásról találtam néhány erre vonatkozó adatot. Kalecsinszky írta, 

 hogy a margitszigeti artézi kút vizének hőmérsékletét több ízben mérte és 

 átlagban hőmérsékletét 42'6°-únak találta és abból a körülményből, hogy 

 Than K. 1868-ban ugyané forrás vizének hőm éi-séklet ét 43*33 °-únak találta, 

 azt következtette, hogy e forrás vizének hőmérséklete 30 év alatt 0"7°-kal 

 csökkent, tehát a budapesti hévforrások lassú kihűlésben vannak. Én e követ- 

 keztetéssel nem értek egyet. Nem értek egyet vele, mert én e forrás vizének 

 hőmérsékletét 1911-ben mértem s ekkor hőfokát 43 °-únak találtam. Megjegy- 

 zem, hogy én akkor a víz radioaktivitását vizsgáltam, s mivel úgy tudtam, 

 hogy hőmérséklete ingadozik, a tizedfokokra nem helyeztem súlyt, s a hő- 

 mérsékletet nem ellenőrzött hőmérővel mértem. Ezért az 1912. évben közölt 

 dolgozatomban a budapesti hévforrások vizének hőmérsékletét csak egész 

 fokokban adtam meg. Hogy a margitszigeti víz hőfoka is ingadozik, amellett 

 szólnak Than adatai is, aki 1875-ben megjelent dolgozatában azt Írja, hogy 

 ő a margitszigeti hévforrás vizének hőméraékletót 1868 okt. 30-án 43*22° és 

 1869 szept. 1-én 43*33°-únak találta. Than adatai tehát a víz hőméi-sékletét 

 változónak mutatják és e változás ellentétes irányú volt, mint a Kalecsinszky 

 által észlelt. Megjegyzem, hogy Than nem írja dolgozatában, hogy a hőmérőt, 

 amellyel méréseit végezte, ellenőrizte volna, pedig ebben az időben még a 

 jénai hőmérő-üveg nem volt ismeretes. Azért emelem ezt ki, mert Than egy 

 későbbi, 1880-ban megjelent dolgozatában, amelyben a városügeti artézi kút 

 vizével végzett kísérleteinek eredményét közli, a víz hőmérsékletének mérésé- 

 ről szószerint a következőket írja : 



«A víz hőmérsékletét egy (xEiszLEu-féle normálhőmérővel mértem, 

 melynekOfokaazellenőrzőkísérletekszerint évek óta állandóan -f 23 C*'-nál 

 fekszik. Az észlelés mindig olyankor történt, miután már több órán át folyt 

 ki a víz a csővezeték felső végén . A hévmérő egészen a kitóduló víz alá merít ve, 



1 Gyakran tapasztaljuk, hogy a hévizek nagyobb vízbösége és magasabb hőmér- 

 séklete összeesik a talajvíz magasabb ííllásával.Ez tehát SuesS nézetét igazolná, de csak 

 az esetben, ha elfogadjuk, hogy az ilyen hévizek juvenilis eredetűek, mihelyt azonban 

 azt kell feltételeznünk, hogy az ily vizek nem, vagy legalább is fötömegükben nem juve- 

 nilis ered'tü'jk, úny a hévforrás nagyobbvízbősége és a talajvíz magasabb állása közti 

 összefüggés egyszerűvé és természetessé válik. A budapi^sti hévizekről szintén azt állítják, 

 hogy hőmérséklet ük a vízböséggel emelkedik és ez gyakran összeesik a Duna magasabb 

 vízállásával, d? mostanában e források hőmérséklete szintén magasabb és vízhozamuk 

 is nagyobb a rendesnél, jóllehet a Duna vízállása mostanában alacsony s a nyár óta 

 folyton ilyen. Ügyiátszik tehát, hogy az összefüggés nem olyan egyszerű. Sajnos, hogy 

 erről pontos megfigyelé.-eink nincsenek. 



