MAC. VAK(H<SZA<i M ( )H K( 1 1.( m; | A I i:( ; VSK(; K. 875 



Lejebb az ú. u. ceiiientációs zónában még mindig termésarany van, helyen- 

 kint ugyancsak összehalmozódva ; a talajvízszintje alatt azonban megszűnik 

 a szabad arany, hanem az eredeti érc : a pirit lép uralomra, amely finoman 

 hintve tartalmazza az aranyat. Ez a legmélyebb zóna, amely még mindig 

 haszonnal míví Ihető, hazánkban sehol sincs mívelés alatt ; pedig az észak- 

 amerikai s délafrikai hasonló jellegű aranybányák jelenleg már ebben a 

 primer zónában dolgoznak. Hasonló viszonyok mellett azonos kőzetek 

 között hazánkban is ugyanazt az eredményt várhatjuk, mmt a tengeren- 

 túli aranybányákban. A múlt és jelen század aranyt ermelését áttekintve, 

 azt látjuk, hogy p százéves ciklusban arany termelésünk 1906-ban érte el 

 maximumát, amikor hazánk 30 métermázsa színaranyat ter- 

 melt 12 millió korona értékben. A háború második évében 1915-ben csak 

 18 métermázsa színaranyat váltottak be aranybevált óink 6 millió korona 

 értékben, ugyanis a háború alatt" termelt arany jó része a tilalom ellenére 

 külföldre került. Aranytermésünk 70%-a az Erdélyrészi Érchegységből, 

 24%-a Nagybánya vidékéről származik. Legnagyobb aranybányáink a 

 Brádon székelő rundai 12 Apostol- Társulat, amely a háború előtt 13 méter- 

 mázsa, B 1915-ben 10 métermázsa színaranyat termelt. Ezenkívül a kincs- 

 tár, s még mintegy 18 kisebb bánya foglalkozik aranytermeléssel. Az erdélyi 

 aranybányák gazdagságára jellemző példa a sztanizsai bánya, amelyet egy 

 német társulat 1908-ban otthagyott, s Albini Gyula zalatnai jegyző 

 pofom árért átvéve, 6 ev óta 283 kilogramm aranyat váltott be, nem is 

 szólva az oláh munkásaitól ellopott aranyról. Eltekintve a Eudai 12 Apos- 

 tol, s a kincstári aranybányáktól, a többi aranybánya mind kisipar jel- 

 legű; ezeknek a fejlesztése tehát hazánk közgazdaságának egyik fontos 

 feladata leend. 



Magyarország bányászatának fontosságát köz- 

 gazdasági életünkben legjobban megvilágíthatjuk, ha a rideg számok 

 világát vesszük alapul. Fellner FRiaYES egyetemi rendkívüli tanár, a 

 Magyar .Agrár- és Járadékbank igazgatója, a háború kitörése előtt Magyar^ 

 ország nemzeti vagyonát 41 milliárd koronára 

 becsülte, amelyben a magyar bányák és kohók tőkeértékét 

 2,223.185,592 K, kereken 2 és \ 4 milliárd koronára értékelte. P^mez érté- 

 kelés az akkori bányatermelésen alapul, olykép, hogy a magyar bányák 

 akkori 195 millió korona termelését tőkésítve adódik ki a 2 és ^ '4 milli- 

 árdnyi vagyon. Ezzel szemben a valóságban a magynrországi bánya- 

 termékekben hasonlí; hatatlanul nagyobb értékünk van. Miként alább 

 részletesebben kifejtjük, Papp Károly becslése szerint csupán 

 négyféle termékünkben u. m. ásványszén, tőzegtelep, földi- 

 gáz és vasérckincsünkben ínintegy 21 milliárd korona ér- 

 tékű nemzeti vagyon fekszik. 



