MAdVAIUtHS/, \(1 MDUniMHilAl KdVbKGK. '6VJ 



Valóra válna, úgy csak 1 vasbányánk fs 4 szénbányánk maradna meg, 

 és az összes többi bányatermékeink 90%-ái elveszítenők. 



V. Magyarország kőbányái Sohafarzik Fbrbno mű- 

 egyetemi tanár monügrafiája szerint talán a földkerekség legváltozato- 

 sabb építő- és műköveit tárják elénk. A következő kőfajtáink vannak na- 

 gyobb tömegekben: fehér márvány, tarkamárvány, mészkő, durva mészkő, 

 mésztufa, traverlino, magnezit, dolomit, gipsz, alabástrom, gránit, szienit , 

 fonoHt, diorit és granodiorit, kvarcporfir, kvarctrachit, riolit, liparit, kvare- 

 porfirit, kvarcandezit, dacit és andeszit, agaimat olit, diabáz, inelafir, 

 bazalt, gabbro, peridotit, szerpentin, kristályos pala,.8teatit, szalormakő, 

 fillit. Azonkívül eruptív kőzetek tufái mint jó építőkövek, hidrokvarcit 

 malomkő, homokkő, konglomerát, kavics és homok. 



A szűkebb értelemben vett Magyarország 54 megyéjének területén 

 1900. évig 2200 kőbánya volt bejelentve ; Fiúméval, Horvátországgal együtt 

 63 megyében 2515 kőbányánk volt. Megyénkint átlag 40 kőbánya van 

 hazánkban. Legtöbb kőbánya van (122) Nógrád megyében, Xyitra megye- 

 ben 114, Zala megyében 108, Trencsén megyében 95 bánya, Krassószöré ny 

 vármt gyében 94, Pest megyében 82, Borsod vármegyében 80, Veszprém 

 vármegyében 75, Zemplén megyében 74, Gömör megyében 65, Zólyom 

 megyében 54. Egyáltalán nincs kőbányája 11 alföldi vármegyének. Kő- 

 bányáinktúlnyomó része nem is annyira a magas hegységekben, mint inkább 

 az Alföld és a dombok szélein csoportosulnak. Kőbányáink értéke szám- 

 szerűleg ezideig fölbecsülve nincs, de kétségtelen, hogy ezek több milliárd 

 korona értéket képviselnek. 



VIII. Összefoglalás. 



Végezetül ha összeállítjuk az adatokat, amelyek Magyarország termé- 

 szetes határainak megszüntetése s az új határok felállításából származnak, 

 akkor a következő eredményekre jutunk. 



1. Magyarország nemzeti vagyonából elveszíti csaknem mindazt, ami 

 bányákban és erdőkben fekszik az északi és keleti hegyvidéken. A veszte- 

 ség nagysága 90%, pénzértékben kifejezve kb. 25 milliárd korona. 



2. A hegység lekapcsolásával megszűnik annak a lehetősége, hogy 

 a folyóvizek völgyeiben gátakat építsen s az árvizeket tárolja. így lehetet- 

 lenné válik a szénhiány pótlása villanioserővel. 



8. Az ármentesítés, illetve a tavaszi árvizek elleni védekezés nagyon 

 meg lesz nehezítve s sikere kétségessé válik. 



4. Az alföldi mezőgazdaság üzemében a termésfokozás, a hegyvidéki 

 állatállomány pótlása, csak öntözéssel lehetséges. Ha az öntöző vizet idegen 

 állam alá tartozó nagytőke szolgáltatja, akkor az alföldi mezőgazdák e 

 vízért oly nagy árat fognak fizetni, hogy ez az adó az öntözést kockázatos 



