A/. INOVKC DKM l'Hl.KNKK iWil.D lAM V1S/(».N\AI. 885 



gítség felvétel közben a foIeg mészkövekből felépített hegységben, különösen 

 alsóbb szintjeiben sok a többnyire nehezen kiszabadítható kövület, helyenként 

 egész 1 u ra a s e 1 1 á s. Csíszolatokban foraminiferák, crionidea, 

 korai 1-töredékek halmaza látszik, a makrofaunából főleg b r a c h i o p o- 

 d á k, s egynéhány Pecten sp. került eddig elő. 



A sárgásbarna-sötétszürke, mindig meszes kötőanyagú csillámos «g r e s t e n i 

 homokkövek, palás agyagok, a r h a t i u m tengerének visszahúzódásával beálló 

 lassú elhomokosodás termékei, az alsó liászhoz vezetnek át. Helyenként a homok- 

 kövekkel s a következőkben leírandó mészkövekkel eg}' ütt finoman leveles, vékony- 

 táblás palás niárgákat is láttam, amelyek élénken emlékeztetnek a Kiskárpátok 

 felső Kaszában megjelenő <<m á r i a v ö 1 g y i» palákia. 



A «g r e s t e n i>> homokkövekkel együtt, helyenként azoktól el se választ- 

 hatóan a homokköveknél magasabb, de még mindig az alsó liászba tartozó 

 szintet képviselő, a mállott felületen világosszürke, friss törésen fekete színű leme- 

 zes mészköveket mindhárom üledékes területen megtaláljuk. A belőlük kikerült 

 kevés kövület, főleg a rossz megtartású ammonitesek, határozottan az 

 alsó liászra utalnak, míg a <<m á r i a v ö 1 g y i» palák jelenléte magasabb 

 szinteket is láttat bennük, sőt nem lehetetlen, hogy a kővárhelyi vár alatt 1917. 

 évi felvételeim során megtalált világosabb színű agyagok, márgák még magasabb. 

 jurát, esetleg neokomot képviselnek. 



Az eddigiekben megismert képződményekből álló hegységre szintén üledékes 

 rétegsorból álló hatalmas takaró borul a hegység közepe táján s mindkét 

 oldalon, az egyik a vágluka-temetvényi, a másik a kővárhely-dolinai nagy 

 «c h o c S)>-dolomitteialet. Tájképileg is legszebb pontjai területemnek a «c hoc s»- 

 takarónak meredek végződésű sziklafalai, rajtuk van a temetvényi s a kővárhelyi 

 festői várrom is. A takaró felépítésében főleg a középső tiiászkorú sötétszürke 

 <(/etterlin g»-mészköyek és a fehér, cukorszövetű «c hoc s»-dolomitok sze- 

 repelnek, csak a Temetvény község körüH kis területen sikerült a felső i'triász 

 «! i n z i» homokkövet a «c h o c s^-dolomitok között is megtalálnom s e felett 

 a «d a c h s t e i n » fáciesű halvány rózsaszínes mészkövet és dolomitot kimutat- 

 nom. A takarórendszer korára eddig eltérők voltak a vélemények, az ÉNy-i 

 Kárpátokban először térképező bécsi geológusok (Stur, Stache) s velük együtt 

 Uhug is, bár algákat ismertak belőlük, sztratigrafiai helyzetükből kiindulva 

 krétának tartották., míg a legújabb kutatások (Dornyai, Vigh, ifj. Lócíy, 

 Kulcsár) bebizonyították rétegeink triász voltát, sőt a legnagyobb szerepet 

 játszó «c h o c s>>-dolomitnak a középsőtriász 1 a d i n i emeletébe való tartozását 

 az Inovecből, a temetvényi vár közeléből kikerült. Pia által meghatározott, 

 Diplopora annulata Schafh. révén sikerült közelebbről is megállapítani. Apró 

 gasteropodá kon kívül nagy meimyiségben fordulnak elő a dolomitban 

 ezek a mészkiválasztó algák, míg az alatta levő «w e 1 1 e r 1 i n g'>-mészkőben, 

 amely az a n i s u s i emelet valószínű képviselője, a 1 g a-nyomok, kevés c r i- 

 n i d e a-töredék található csupán. 



A jobbára paleozoós és régibb mezozoós kőzetekből felépült hegység 

 ben, amelyben két folton valószínűen alsó triász korú, h i p a b i s s z i- 

 kus kifejlődésű eruptivus kő/etet, diabázporfiritet is megtaláltam, 



