w. iN(>v!;( i>Ki.i n:i,r,\KK f.m.diam \ is/.ow.vi. ;-587 



megállapítottam, ami újabb vonásként szerepel az Inovec tektonikájában. A kris- 

 tályos mag közepe táján, valószínűleg annak lezökkent részén, az előbbi üledék- 

 övtől elszigetelten álló üledékes zónát jelöltem ki ezidei felvételeimmel s ezen 

 is konstatáltam a takarórendszer reáborulását a Ny-i oldalon tapasztaltakhoz 

 hasonlóan. 



Az egyes redők alkotásában a különböző képződmények különböző tel- 

 jességben vesznek részt. Legteljesebbnek mondhatók azok a redők, amelyek 

 a kristályos maghoz közelebb vannak, míg a távolabbiakban alig egy-két kép- 

 ződmény szerepel már. Az első, legépebben megmaradt redő a radosna-nyitra- 

 bajnai üledékfolt, a redő K-i szárnyát (^j) a kristályos magra közvetlen reábo- 

 mló perm kvarcithomokkő-rétegek, felette foszlányokban a werfeni rétegek 

 s nagy kiterjedésben a középső-triász szürke dolomit alkotja, míg a redőhöz 

 tartozó szinklinálisban (Sj) az alsó-liász-rétegsort, illetőleg a redő Ny-i szárnyán 

 ismét a szürke dolomitot találjuk. A redő két szárnya csak a D-i részeken van meg, 

 Jelenejami táján a Ny-i szárny lassanként kiékül. A következő, második redő 

 jóval hosszatb lefutású, antiklinálisában (^2) amely a moraváni Jelenejamitói 

 ÉK-re közvetlenül reátelepszik az első redő Ny-i szárnyának teljes kifenődése 

 után a K-i szárny magvát alkotó kristályos kőzetekre, szintén megvan a kristá- 

 lyos mag egy elszakadt részlete a D-i részen; Moraván környékén, a permi homok- 

 kőtől fel a tarka keuper-márgákig az egész triász-rétegsor megvan különböző 

 teljességben. A hozzá tartozó szinklinálisban, {S^), amely csak a temetvényi 

 területen van meg, az alsó-liász rétegsort találjuk. A 3-ik redő antiklinálisa {A^ 

 csak a temetvényi részeken vau meg szintén s még hiányosabb kifejlődésü, benne 

 csak a középső-triász szürke dolomitot és a keuper-márgákat találtam meg, a 

 redő szinklinálisában (S3) amelyet foszlányaiban majdnem az egész redőrendszeren 

 végig követhetünk, ismét a Uász rétegek szerepelnek. A negyedik redővonulat 

 antiklinális részében (^4), amely a D-i részeken van inkább kifejlődve, szintén 

 a középső-triász szürke dolomit és mészkő a legidősebb tag, felette a keuper- 

 márgák s kösseni mészkövek széles sávban jelentkeznek, míg a jóval rövidebb 

 lefutású, Hubafalva táján teljesen elfenődött szinklinálisban (S4) a liász-rétegek 

 újabb vonulata foglal helyet. Végül a legrövidebb s legkevésbé teljes ötödik 

 (^5) redőben, amelyet a nagymodrói Kalista-völgy 2 oldalán jelölhettem ki, a 

 keuper-márgák szerepelnek mindössze, míg a hozzátartozó szinklinálisban (.S'g) 

 szintén az alsó-liász rétegek vannak jelen. 



A megismert 5 redővonulat — mint láttuk — hirtelen redukálódhatik. 

 A I. redő antikünálisa teljes ugyan, de ÉK-felé ez is elfenodik a redő szinklináli- 

 sának Ny-i szárnyával együtt úgy, hogy az antiklinális szárnyból megmarad 

 kristályos magra közvetlenül a II. redő antiklinálisának kristályos magja borul 

 reá. Míg a legteljesebb rétegsorú II. redő antiklinálisa az egész területen végig 

 húzódik, a II. redŐ szinklináUsa, valamint a IIL redő antiklináüsa csakis fosz- 

 lányokban van meg s főleg az É-i részeken. A III. redő szinklináUsa megint hosszú 

 lefutású, helyenként közvetlenül reá is borul a közbülső redők kifenődésével a 

 kristályos magra. A IV. redő már megint csak a D-i részében van meg, az V. redő 

 alig pár kilométer lefutású mindössze. Ha a redők gyors redukálódásának helyét 

 keressük, azt látjuk, az mindig ott következett be, ahol a kristályos magra reá- 



