392 ISMERTETÉSEK. 



szoros kapcsolatban áll az ivari mirigyek funkciójával, addig az acromegalia 

 ettűl független. Az acromegaliát egy adenoui hatása alatt a hypophysis állandó 

 hyperfunkciója okozza, ennek következtében a koponyán a hypophysis-gödör 

 megnagyobbodott, mélyebb és a nyeregárok feneke vékonyabb. Biedl a tulajdon- 

 képeni óriásarányúságot (amelyet gigantismus infantilisnek nevez) olyan egyének 

 acromegaliájának tekinti, amelyeknek epiphysis-porcai még nem csontosodtak el. 

 Az orvostudomány e megállapításainak összefoglalása után szerző genusról genusra 

 haladva Idmutatja, hogy a dinosaurus-ok óriás alakjain is megállapítható a hypo- 

 physis-gödör megnagyobbodott volta, vagyis a hypophysisnek az agy rovására 

 történő növekedése. Ezzel kapcsolatosan megnagyobbodnak a végtagok is, sőt 

 sok esetben a végtagok izületein nagy porctömegek gyűlnek meg (Stegosaurus). 

 A dinosam'usok, főleg pedig a Platfeosaurus, Megalosaurus, Tyrannosaurus, 

 Iguanodon és a Sauropodák óriásarányúsága a hypophysis funkciójának erősbö- 

 désére vezethető vissza. Minthogy pedig az óriás méretű test mindenkor kevéssé 

 ellentállóképességű, erre vezethető vissza ez állatok gyors kihalása is. Ha 

 tehát a dinosaurusok hipofízisének és funkciójának megnövekedését még nem 

 tudjuk is valamely ismert okra visszavezetni (mint ahogyan az emberi kreti- 

 nizmust előidéző pajzsmirigy-defektus okát sem ismerjük), az kétségtelen, hogy 

 szerzenek föntebbiekben vázolt gondolatmenete lényegesen közelebb vitt az 

 őslénytan e rendkívül érdekes szervezeteinek teljes megismeréséhez. 



A harmadik, rövid közlemény az orthopodák szeméremcsontjának (pubis) 

 sokat vitatott kérdését tisztázza. A pubisnak az acetabulum előtti ágát (processus 

 pseudopectinealis) a madarak processus pectinealisával ' azonos funkciójú, de 

 genetikailag eltérő új szerzeménynek tartja. 



A negyedik közlemény az Iguanodon Camptosaurus stb. genusokat képviselő 

 maradványok nemi (ivari) különbségeit veti egybe a recens Eeptiliák és madarak 

 ugyané nemű morfológiai jellegeivel. 



Az ötödik, zárófejezet a dinosaunisok evolúciójával foglalkozik és föl- 

 állítja valamennyi dinosaurus ősét, a prodinosaurust, amely sokban emlékeztet 

 a hypothetikus proavisra és ettől csupán a kulcscsont hiányában és gyenge ster- 

 numával különbözik. Ez az ötujjú, rövidnyakú, gyíkszerű, mindentevő négylábú 

 Pseudosuchiákból a perm idején uralkodott sivatagi klima hatása alatt kialakult 

 hosszúnyakú, kétlábon járó prodinosaurus tekinthető egyfelől a növényevő, 

 triászkori primitív orthopodák, másfelől a húsevő egykorú saurischiak ősének; 

 az ornithopodákból vezethetők le a négylábú, növény- és rovarevő páncélos 

 jura-krétakorú thyreophorák és kétlábú, háromujjú mocsárlakó egykorú ornitho- 

 podidák, a saurischiákból pedig a kétlábú, háronmjjú húsevő szárazföldi thero- 

 podák (jura-kréta) és négylábú, mindentevő mocsárlakó sauropodák (jura). 



Budapest, 1918 október 15-én. Lambrecht Kálmán dr. 



ii. llaase : Die Geoloíjie iii der Sclmle. (Verlag von Quelle & 

 Meyer in Leípzig. 1—79. old. 2. M. 10.) 



A német irodalomban egyre-másra jelennek meg a földtan tanításával fog- 

 lalkozó munkák. A fokozottabb iskolai földtan-tanítást sürgető közlemények 



