HIDHOLOGIAI K ÖZLEMÉNYEK 



I. KÖTET. 1918 3. FÜZET. 



Cliolnoky Jenő dr. : A Kalalon liidrografíája. I— Yll. 1. 1—316. 

 oldalon, 165 szövegközti ábrával, nagy 8°. (A Balaton tudománj'os tanulmányo- 

 zásainak eredményei I. köt. A Balatonnak és környékének fizikai földrajza 2-ik 

 rész. Nyomatott Hoenyánszky Viktor könyvnyomdájában és megjelent a m. 

 kir. földmívelésügyi, a vallás- és közoktatásügjá minisztériumnak, valamint 

 Seimsey Andor dr. főrend és boldogult Hornig Károly báró bibomok, veszprémi 

 püspök támogatásával a Magyar Földrajzi Társaság kiadásában és Kilián Frigyes 

 egyetemi könyvárus bizományában. Budapest, 1918.) 



Cholnoky eme legújabb alkotásával a Balaton fizikai földrajzának isme- 

 rete betetőzést nyert. Műve a szó szoros értelmében a Balatonnal foglalkozik. 

 Leírja beime a tómedencét, a Balaton vízgyűjtő területét, különösen bőven fog- 

 lalkozik a Zala folyóval és a tó lefolyásával a Sióval és azok szabályozásával. 

 Végül pedig megismertet bennünket a balatoni part képződményeivel. 



A Balaton hidrograf iáját valójában kimerítő monográfia elejétől végig 

 lebilincselően érdekes és azzal az ékes magyar stílussal van megírva, amely 

 Cholnoky összes műveit élvezetessé teszi. 



Nagy érdeme a műnek és tudományos értékét is nagyban növeli, hogy 

 témáját csaknem mindig a geológia kritikai megvilágításában tárgyalja. Néha 

 talán némelyik geológiai jelenséget túlságos szerepre is méltatja. így nézetem 

 szerint a szél deflációs munkájának túlzott szerepet tulajdonít a völgy- és medence- 

 alakulásoknál. 



Külíhi méltatást érdemelnek az érdekesebbnél érdekesebb rajz-, fénykép- 

 es diagramm-mellékletek, melyek 1)őven illusztrálják a szöveget. Kifogásolom 

 azonban némikép, hogy a szerző keresztmetszeteit általában túlmagosítás által 

 oly mértékben torzítja, hogy azok az igazsággal ellenkező helytelen képet szem- 

 léltetnek, így pl. a 22-ik és 23-ik ábrák, melyek a tihanyi szoros keresztmetszetét 

 ábrázolják, avagy pl. a 61. ábra, mely a Gyöngyös völgyének keresztmetszetét 

 iiyujtja, teljesen torz képet tükröztetnek vissza. Sok esetiben az effajta túlmagosítás 

 elkerülhető vagy legalább is enyhíthető ;. legfeljebb 2 — 3-szoros magosítással a 

 cél majdnem mindig elérhető volna, anélkül, hogy az igazi képet túlságosan meg- 

 hamisítanók. Ettől a külsőségtől eltekintve, a szerző oly részletezéssel dolgozik 

 és értékesebbnél értékesebb adatsorozattal támogatja nmnkáját, mint amellyel 

 még egyetlen magyar hidrográfiai mű sem dicsekedhetik. A munkában felhalmozott 

 gazdag adatgyűjteményből és saját tapasztalataiból levont, éles megfigyelésre és 



