418- 



következtetésre valló eredmények és gondolatok nagy tömege aztán a tudományos 

 világirodalom elsőrangú díszévé emelik Cholnoky hidrografiáját. 



A címben említett munka tartalma kivonatosan a következő : 



A Balaton környéke már a római császárok korában lakott volt, de ebből 

 az időből még sem maradt fenn arról megbízhatóbb irodalmi feljegyzés. A siófok — 

 mocsoládi vasút építésénél egykori római zsilip alapfalaira bukkanlak, úgy hogy 

 megvan a valószínűsége annak, hogy már a rómaiak komolyan foglalkoztak a 

 Balaton szabályozásával. A tó északi partján nagyobbszabású út vezethetett, 

 melyen Mogentianából (Fenék) Aquincum felé lehetett jutni. A Balaton körüU 

 egykori római telepek nag}- száma is arra vall, hogy a rómaiak többet foglalkoztak 

 a Balatonnal, mint amenmdrol az irodalom tanúskodik. A Privina szláv fejedelem- 

 től a IX. században helyreállított IV. századbeli rómaiak építette zalavári vizivár 

 amellett bizonyít, hogy abban az időben a Zala alsó folyása hajóval járható volt. 

 Ezt megerősíti a fenéki átkelés nagy szerepe ezen időkben. 



A Nagyberek, a Bogiáriberek abban az időben még sokkal jobban egybe 

 voltak forrva aBalatormal. Az archseológiai leletek bizonysága szerint a tó túrzásai 

 a bronzkorban sokkal beljebb voltak az öblökben, mint ma. A manapság egyenes 

 déli part a rómaiak idejében még járhatatlan lehetett. Az északi parton Balaton- 

 Ederics és Badacsony közt levő nagy öböl egy részét elborította a Balaton. Talán 

 Tapolcáig ért valamikor a nyilt víz, a Szentgyörgyhegyet szigetté téve. 



A tó régebbi méreteire nézve csak 1660 óta vannak irodalmi adataink. 

 Legjobb adatokat a «Descriptiü fluvii Sio et lacus Balaton etc.» című kézirati 

 munka és tervrajz nyújtja, amely a Balaton és Sió szabályozásának tervezetével 

 foglalkozik. A Descriptio a Balaton hosszát 36,000 ölnek, legkisebb szélességét 

 600, legnagyobb szélességét 8000 ölre, míg mélységét a tihanyi szorulatban 4^4 

 ölnek említi. Emellett a Descriptio alapos mérésekre mutató egyéb adatot is tar- 

 talmaz a Balatont tápláló patakok vízszolgáltatására stb.-re nézve, melyek bámu- 

 latosan közel járnak a valósághoz. A Descriptio a Balaton tárgyilagos leírása 

 mellett a Balaton árvizeivel is foglalkozik és a szabályozásra vonatkozólag három- 

 féle tervet dolgozott ki. Szerző beigazolja, hogy gróf HuxYADiék kéthehd levél- 

 tárában és Veszprém város levéltárában őrzött Balaton-térképmásolatok, melyek 

 Kriegee SÁMUELtől származtak, a Descriptio térképmellékletei voltak, úgy hogy 

 feltehető, hogy a tervezet maga is ugyanazon szerzőtől származik. A szabályozó 

 tervek 1776-ban készülhettek, ezt az évszámot viseli ugyanis a HuNYADiak levél- 

 tárában őrzött Sió-szabályozó tervezet, melyet ugyancsak Krieger készített. 



A 40-es években a KRiEGER-féle mérések feledésbe mentek, a «Panorama 

 der Oesterreichischen Monarchi©) című ÜARTLEBEN-féle kiadás teljesen téves 

 adatokat nyújt a tó mértékeire vonatkozólag. Fényes Elek 18-42-ben ugyancsak 

 téves adatokat szolgáltat. 



1867-ben a délivasút mérnökeitől szánuazó mérési eredményeket Meiss- 

 NER D. M. közölte. Ö ismét pontosabb adatokat "nyújt a tóra vonatkozólag. 

 Az utóbbi leírás nyújtotta a Balaton-bizottság 1891-beu megindult működéséig 

 a legmegbízhatóbb adatokat a Balatonról. 



A Balaton-bizottság ösztökéléseire a Vízrajzi osztály 1891-től 1897-ig terjedő 

 időben pontos felvételeket készített a tómedencéről. A Balaton mélységeinek 



