419 



mérései 35 elsőrendű és 7 másodrendű fixpontra támaszkodnak, úgy hogy azok 

 pontossága teljesen megbízható. Az eddigi vázlatokban ismertetett adatok álltak 

 főként a szerző rendelkezésére, midőn a Balaton hidrografiájának megírását 

 elvállalta. 



A Balaton nyugati Európa legnagyobb területű tava, melynek legkeletibb 

 partja 18°10'28" keleti hosszúságon van. Greenwich tői 35°50'5" (Ferrótól). 

 A legnyugatibb pont hosszúsága 17°14'58" Greenwichtől keletre 34°54'35" (Ferró- 

 tól). Legészakibb pontja 47'"^3'50" északi szélességben, legdélibl) pontja 46°42'6". 

 A leghosszabb egyenes vonal a fenéki római castrum előtti parttól az akarattyai 

 bejárás előtti partig húzható, ez 77,180 m-t tesz ki. E távolság egyúttal megfelel 

 a tó hosszának is. A tó szélességei ehhez a vonalhoz viszonyítva adhatók meg. 



A dunántúli középhegységekre jellemző tektonikai törésrendszer árkos 

 besülyedései lényegesen befolyásolják a tó alakját. A Balaton az IJskok, Sljeme 

 hegyek lábától a Muraközön keresztül a Bakony-, Vértes- és Budaihegységig 

 nyúló nagyszabású főtörésvonal egyik depressziójában fekszik. Ennélfogva a tó 

 alakja nem olj' egyszerű, hanem egymással érintkező kisebb medencék soroza- 

 tából áll. 



A tómedence partjai nem mindenütt élesek és határozottak. Balatonvilágos, 

 Kenése és Fűzfő közt meredek 30 — 50, sokhelyütt 80 m magasra emelkedő falak- 

 kal bír a keskeny partszegély, amely nem sok tagoltságot mutat. 



A zalai part ezzel szemben annál tagozottabli. Az alsó szabálytalan part- 

 szegély keskeny síkság, amely csak az öblök hátterében szélesedik ki és nádassal 

 fedve észrevétlenül megy át a tó vize alá. A második partszegély a tó felett mintegy 

 40 m magas terrasz, keménj^ paleozói, avagy mezozoikus kőzetekből van felépítve. 

 A patakok kanyonvölgyeket vágtak belé. 



Akaiitól nyugatra kitágul a terraszvidék és a hegység messze hátra húzó- 

 dik. A zánkai lapály délnyugati sarkánál a hegység megint a tópartra jut. A szig- 

 ligeti medencében megváltozik a part. Itt szigetszerűen emelkednek ki a bazalt- 

 vulkánok. A keskeny parti lapályt sűrű széles nádas szegélyezi. A szigligeti medence 

 lapályán nehezen húzható meg a part a nádasban meg a vizenyős réten. A keszt- 

 helyi hegység ismét Balatonfüred környékére jellemző terraszos partokat képez 

 Ederics és Balatongj^örök vidékén. A Keszthelytől Fenékig egyenes levá- 

 gású a part, melyet a típusos zalamegyei meridionális gerinceknek egjúke képez. 

 A Balaton déli, somogyi partja jóval egyhangúbb a zalainál. Kétféle típust külön- 

 böztet itt meg a szerző. Az egyik az alámosott part, mint amilyen Berény és 

 Keresztúr közt, Fonyódon, Faluszemes, Szárszó és Földvár tájékán, avagy Za- 

 márdinál tapasztalható. A másik típust a turzások képviselik, melyek a benyúló 

 mocsaras öblöket mint a Nagyberek vagy a Leilei berek elvágják a tó tükrétől. 

 A tó területét teljes pontossággal a bizonytalan mocsaras partok miatt nem lehe- 

 tett teljes pontossággal megállapítani. 



Planimetrikus mérésekkel Balogh Margit dr., Sóbányi Gyula, Ványi 

 Ferenc, Vargha György dr., majd legutoljára Cholxoky mérte meg a Balaton 

 és vízgyűjtőjének területét. Ezen mérésekl)ől a szerző a legvalószínűlib végleges 

 értéknek 597 km^-t állapít meg a Balaton színének területére nézve. 



A Kisbalaton a régebbi adatok szerint nagyobb nyílt víztükörrel bírt, 



