4-21 



felé ama dolomit-hatság képe/i, amely a Dabasi erdő, Agártetö bazalt takarójá- 

 tól a Sümegi hegyig terjed. E dolomit hátság C'holnoky ázerint párját ritkító 

 klasszikus heh^ amelyen a legteljesebb biztossággal sikerült neki a defláció nagy- 

 szerű hatását kimutatni. A dolomithátság <let'lációs barázdarend szerét szerző 

 ay. uralkíxló NNW szél kínetkezményének tudja be. Cholnoky szerint a Tapolcza 

 TÍdék és a Kesvithelyi-hegység közti lapály egy hatalmas szélbarázdának felel 

 meg. ahol szigetszerűen ülnek a bazalt tanuhegyek csodálatos csoportjai, amelyek 

 e vidéket oly ritka szép látványossággá varázsolják. E hatalmas szélbarázda 

 a legtöbb valószínűség szerint a Nagyberek síkjain keresztül csaknem a Dráva 

 völgyéig terjed. A Keszthelyi-hegység környékén több kisebb patak ad át vizet a 

 Balatonnak. Az iimen származó vizeknek legnagyobb része a Zsidi és Vindomyai 

 medencékben gyűlik össze és a hatalmas zalai árokban jut le a Kisb.alatonba. 

 Legjellenizóbb forrása Keszthely vidékének a remek Héviz, amely csaknem 

 álland<')an 600 l/sec vízmennyiséget szolgáltat. 



A Balaton legnagyobb vízgj^űjtője a Zala vízvidéke. Az ország nyugati 

 határától mintegy 20 km-nyire keletre eredő Zala többnyire pannon felépítésű 

 balomvidéken gyűjti a vizet. A Zala vízterületének jellegét tárgj^alja ezután rész- 

 letesebben a szerző, kitérve a hegyszerkezeti és egyébb abráziós és deflációs vi- 

 szonyokra is. Többek közt felhívja a figyelmet a Rába-völggyel párhuzamos 

 latitudiuális vetődésekre, majd a zalai és somogyi völgyek sajátos szabályos meri- 

 dionális irányú szerkezetére is, utóbbiakat részben meridionális irányú haránt 

 eltolódásoknak, részben pedig az ennek nyomában dolgozó uralkodó NNW szél 

 deflációs szélbarázdáinak tulajdonítja. A Zala folyását részben latitudinális, 

 részben pedig nieridionális irányú törések és az utóbbi irányában keletkezett 

 szélbarázdák szabályozták. 



A Zala vízrendszere három részre oszlik, ú. m. alsó, felső ós kisbalatoni 

 részre. A Zala típusa a lefejezéssel keletkezett folyóknak. Eredetileg a Zala fehő 

 folyásának a ]\Iarczal volt a folytatása. A Balaton besülyedése azonban a délfelé 

 irányuló szélbarázdák egyikébe térítette el a folyót. A legerősebb sülyedésnek 

 kitett szélbarázdában a Kisbalatonban találhatók a legszebb terraszos kép- 

 ződmények, felfelé elmosódnak a tevraszok a Zala csekólyebV) bevágódásai követ- 

 keztében. 



A Zala kisbalatoni vadregén^^es része manapság már szabályozva van. 

 A Zalán kívül a Határárok, Hévíz, meg a Czölömpös-árok nyílegyenes csatoniái 

 szállítanak vizet a Kisbalatonba. 



A Balaton déli oldalán a Nagyberek széles deflációs árka már jórészt sza- 

 bályozva vau. Manapság; a régente több árokban lefutó víz egyetlen főcsator- 

 nába terelődik és innen jut le a Balatonba. A boglári és a leilei berkek csak el- 

 enyésző vizet adnak át a Balatonnak. Zamárdin túl úgyszólván semmi víz sem 

 Ömlik a Balatonba a déli oldalon. 



A veszprémi partokon az aligai forrásokon és a Kenései patakon kívül 

 misem táplálja vízzel a Balatont. 



Igen tanulságosak azok az adatok, melyek a Balatonba folyó vízmennyi- 

 ségekre vonatkoznak. Chot^noky összesen 6 felmérésben eszközölte a patakok 

 vízszolgáltató képességét. Mérései 1894 és 1900 évek közt játszódtak le részben 



Kölilt.ini Közloiiv. XI, VIII. köt. lOlS. 



■2Í< 



