TANULMÁNYUTAM AFRIKA ÉSZAKI PARTVIDÉKÉN. 17 



oldalán s amely folyamat valószínűleg a jelenkorban ért véget. E fiatalabli 

 vulkániku.s képződményeknek sorozata nem egyéb, mint a nagy észak-afrikai 

 lánchegység első zónája a Földközi-tengertől számítva. A tengerből hellyel- 

 közzel fiatalabb vulkánikus kőzetekből felépült szigetek bukkannak föl s kísérik 

 az afrikai partokat, azonban egyes helyeken a vulkánikus közetek a száraz- 

 földön is felbukkannak. 



Ha keletről nyugat felé haladunk, a fiatalabb vulkánikus közeteknek 

 első nagyobb tömegét a üalita szigeten s az ezt kísérő kisebb szigeteken és 

 zátonyokon találhatjuk meg. Velani megkülönböztet Galita szigetén egy mere- 

 deken elhelyezkedő sötét mészkő és palarögöt. Ezt leszámítva, az egész sziget 

 traehitból és dolerithez hasonló kőzetekből áll. 



Kissé távolabb nyugat felé a fiatalabb vulkánikus képződmények foly- 

 tatását az afrikai szárazföldön nyomozhatjuk. Ilyen a Kabylieben, Dellys 

 tájékán levő bazalttömeg. Algertól s a Metidja síkjától nyugatra ezek a 

 kőzetek még mélyebben nyomozhatok a szárazföld belsejében. Milianah kör- 

 nyékén már három különálló övnek látszanak. Ezek közül az első vonulat a 

 tengerparton húzódik Scherschel tájékán és más helyeken. A második vonulat 

 a tengerjjarttól számított első krétakori lánchegységnek a déli párkányát képezi, 

 míg a harmadik több mint 50 km hosszúságban a hatalmas Sra-Kebira nevií 

 második krétakori hegylánc déli lábánál terül el Pomel szerint. A fiatalabb 

 vulkánikus közetek Oránban is föllépnek és pedig trachitok és bazaltok. Ezek 

 itt szorosabb összeköttetésben vannak fiatalabb, harmadkorú rétegekkel, sőt 

 még a negyedkorú képződmények egy régibb részletével is. Bleicher kimutatta, 

 hogy a tracliitok általában régibbek, mint a bazaltok. A kis Habibas sziget 

 malomkö-trachitból áll. Nyugat felé, a Tafna folyó mindkét partján nagyobb 

 bazalttömegek mutatkoznak. 



Oran és Tlemcen határán Ain-Temouchent közelében van egy bazalt- 

 sziget : itt a bazalttömegek szárazföldi csigákat tartalmazó negyedkori kép- 

 ződményeken helyezkednek el. Nemoursnál szintén bazalttömegek nyomoz- 

 hatok, míg Nemoiu'stól nyugatra a Djafaran szigetek traehitból és fonolit- 

 b ó 1 állanak. A tengerparttól szintén nem messze levő Alboran szigetén egy 

 fiatal üledékes rög meredeken van felállítva, amelyen egy olivintartalmú kőzet- 

 réteg helyezkedett el. 



A régebbi paleozoikus üledékek a szilur és devon Afrika 

 jelentékeny részét borították. Az Atlasban azonban nincsenek jelentékenyeb- 

 ben kifejlődve, mint maguk az arkái közetek, amelyekkel szoros kapcsolat- 

 ban vannak. 



Keletről nyugat felé haladva már a Galita szigetén is volnának állítóla- 

 gos paleozós üledékek. E sziget nagyobb tömegében palákból, homokkőből, 

 kvarcitból és sötét mészből épült fel, amely rétegeket a gránitnemű kő- 

 zetek erupciói megzavartak és felállítottak Issel ezeket a rétegeket Sardinia 

 szilur rétegeihez hasonlítja és a Galita csoportot ligy tárgyalja, mintha 

 Sardiniának folytatása lenne s nem egyéb, mint annak a régi kontinensnek 

 a maradványa, amely a mai nyugati Földközi-tenger helyén állott és az Alp- 

 Appennin-Atlas hegyláncolat kiemelkedésekor a harmadkorban a mélységbe 



Földtani Közlöny. XLIl. köt. i911. ^ 



