20 l>! BALOOII MARGIT 



nek el. így pl. Pomel szerint Orantól délre, a Djebel Kabaron vagy Oroszlán- 

 hegyen diszkordánsan feküsznek a régi mészpalákou. 



Marokkóban a tengerparton végighúzódó régebbi palaközeteket, hosszá- 

 ban a Rif mentén, sőt még Tetuauon túl is kísérik e vörös homokkövek és 

 konglomerátok. Körülbelül 200 m-re vehető e rétegek közepes vastagsága. Az 

 említett vörös permi triászkorú rétegeknek megfelel Marokkó déli részén is 

 egy hatalmas vonulata a vörös, kemény, kvarcitos homokköveknek, közbeékelt 

 mész- és agyagpadokkal. Fritsch ezt a Wansero faluról Wansero-homokkönek 

 nevezte el. Ebből van felépítve a marokkói Atlas elöhegysége. az 1200 — 

 2500 m-es plató. Marrakestől délre terül el, az Atlas vonulatával párhuza- 

 mosan elterülő teknőszerű alakulatban és diszkordánsan, részben régebbi kar- 

 lionkorú palákon, részben poriiriteken helyezkedik el. A plató északi részé- 

 ben, különösen ott, ahol meredeken végződik a síkság felé, a felső rétegeket 

 különféle márgák és mészkövek borítják. Erre még tűzkőgumók is helyez- 

 kednek el. 



A jura korú lerakodások, különösen a mész, jóval több anyagot 

 szolgáltattak az Atlas hegység fölépítéséhez, mint az említett régebbi képződ- 

 mények. Tunisíe, Constantine és Algerie tartományokban még csak elszórtan 

 fordulnak elő a jurakorú rétegek, különösen a tartományok középső részén. 

 Oránban azonban már jóval nagyobb tömegben van a jura. Az Oran tar- 

 tomány belsejében levő Saida hegység, mely a nagy Schott -regiótól északra 

 terül el, egészen ebből van fölépülve, sőt még a. marokkói határon is átnyúlik. 

 Főképen a felső jura van kifejlődve az Atlasban. 



A Tell-Atlasban a 1 i á s z mérsékelten van képviselve. Mind a három 

 francia tartományban végig követhető, de csak szórványosan, egyes helyeken 

 Gruelmától és El-Kantourtól kezdve a Kis- és Nagy-Kabyl hegységben, a 

 Chenona masszívján, az Onarensisen, Arzewen és Oranon keresztül a Djebel 

 Amourig Tafnánál. Többnyire mész- és dolomittömegek, amelyek kevés kövü- 

 letet tartalmaznak, ami megnehezíti az egyes emeletek megállapítását. Philipp- 

 ville és Constantine között El Kantournál a Sidi-Cheikb-ben-Rohon és a 

 Toumielte meredek csúcsai alsó liászkorú grafitmészből vannak. Különböző 

 belemnilfís, finnuonites és pciitacriiiiisok lelőhelye ez. 



A Djebel Fílülahon a mészkő az eruptívkőzetekkel való érintkezés által 

 a karraraihoz hasonló márvánnyá alakult, miközben a fossziliák összes nyomai 

 elpusztultak. Qued-el-Kantráuál nyomozható a középliász ammonítes nyomok- 

 kal. Jurakorú rétegeket említ Nicaise a Djndjura ráncaiban, hol is a paleozós 

 rétegek közt helyezkedett el. Még ismertebbek a jurakorú szürke mészpadok 

 Quarsenisnél, Teniet-el-Haddtól nyugatra. A Kef-Sidi-Amaron, a Grand Picén 

 és a Sidi-Abd-el-Kaderon Nicaise és C'oquand számos kövületet találtak. A közép- 

 liászt jellemzi a Coqdand által gyííjtött Hhyiichniiflhi ii-inirdnt d'Obbigny és 

 a Helcion i'.rliiictorius Coquand. 



Oran tartományban Pomel a liásznak mind a három fokozatát ki tudta 

 mutatni fossziliák által, sőt a felső liász Oranban két emeletet is mutat, amint 

 azt Bleicher kinyomozta. A középső jurának, a doggcrnek csekély kivétellel 

 csupán csak a felső emelete, a callovien nyomozható az Atlasban. A felső 



