30 K GAÁL ISTVÁN 



Megjegyzem, hogy miután a fajok egy részének igen vékony a héja s kiszaba- 

 dításuk rendszerint nem is sikerül. így csak igen hiányos példányokkal, eset- 

 leg lenyomatokkal kell beérnünk. 



íme a fajok : 



xSolenomya Doderleini May, Pecten duodecimlamellaUis Bronn, Léda 

 sp. (niíida Beocc ?), Léda sp. {uiinuta Bbocc ?), Pectiincitlus pilosus L. juv. 

 xTellina? sp. Pleurotonia Btulcnsis E. Horn.) l'ieuroloma catnphracta Brocc. 

 BuUa aii, miliaris Brocc. xBidUi cfi. convolnta Brocc. Styliolo aff. rpcía Les. 



(Külön is megjegyzem, hogy a fölsorolt lamellibranchiata és gastrapoda 

 fajoknak csak 1 — 1 példányát gyűjtöttem, míg a •S'íi/í?oí((, valamint a Teliina? 

 sp. aránylag gyakorinak mondhatók.) 



A müialesdi pteropodás lerakodások tehát megérdemlik figyelmünket úgy 

 sztratigrafiai, mint faunisztikai tekintetben s azt hiszem, hogy a lapugyi fauná- 

 nak új és teljes földolgozása, ületve a hazai közép-miocénnek szintekre való 

 tagozása ezeknek a rétegeknek részletes tanulmányozását szükségessé fogják 

 tenni. Ez a megjegyzésem talán nem fog túlzásnak minősülni, ha meggondol- 

 juk, hogy az innen gyűjtött aUg 17 — 18 faj között 4 olyan akadt,* amely eddig 

 a lapugyi és pánki faunában nem volt ösmeretes. 



A pteropodás barna agyag közvetlen fedüjét nem sikerült kinyomoznom, 

 mert a \ázmosáson fölfelé (K-nek) a dombra haladva csak 100 m-rel magasab- 

 ban bukkanunk szálban álló rétegre. Ez pedig meddő kavics és sárga homok. 

 Erről ismét csak a magassági viszonyok egybevetésével deríthetünk ki annyit, 

 hogy valószínűleg egyidős a fazacseli piroxén-andezit lepel fedüjével. Erről a 

 piroxén-andezit előfordulásról egy ízben már megemlékeztem ugyan,- sőt az 

 egyik föltárásnak szelvényét is - közöltem, de miután előbbi közlésem alkal- 

 mából a fedü és fekű korát illetőleg nem nyilatkoztam, újabb keletű vizsgá- 

 lataim alapján akkori adataimat némileg kibővíthetem. 



A Fazacseltől NyDNy-ra eső domb (347 m) K-i és D-i lejtőit föltáró 

 árkokban tűnik föl szálban, valóságos telep formájában az az igen tömött, szí- 

 vós, sötétszinű eruptivus kőzet, mely közelebbi vizsgálatnál hiotilos piroxén- 

 andezitnek bizonyuL A kőzet nagyban oszlopokra hasadozik, alapjában mégis 

 gömbhéjas szerkezetű. A mállott anyagban föltűnnek ezek a gömbök s mint 

 Kadic is megjegyzi ; «... Eadulesd határában a Piaiul Sztaucsesdilor domb és 

 környezete majdnem kizárólag fölhalmozott andezit-gömbökből álL » ^ Abból, 

 hogy az andezit-lepel kifelé lejtösödik, (közvetlen feküjével együtt,) arra követ- 

 keztetek, hogy az erupció helye a domb közepe tája.* Az andezit feküje csil- 



1 A X-tel jelölt fajok. 



2 Hunyadvármegye részletes földtani fölvétele. (Hunyadm. Tört. és Rég. Társ. 

 XVni. évkönyve) Déva, 1908. p. 42 — 43. 



* A Maros bal partján Eadulesd, Bojabirz stb. . . . p. 68. 



* Kadic dr. úgy látszik más eredményhez jutott, mert az itteni előfordulást 

 illetőleg csak annyit mond, hogy szálban levő és gömbösen elvált andezitet Sztre- 

 gonya, Fazacsel és Mihalesd vidékén "kisebb foltok» alakjában észlelt. 



Megjegyzem, hogy az ő mihalesdi «folt»-jAt is fazaeseliuek tekinteni, miután 

 az említett domb Fazacsel határában van. 



