IIS Dt LÓCZY LAJOS 



tudvalevőleg Artois franciaországi grófságtól neveztetnek, ahol a 

 Xn. században Európában az első fúrások történtek, melyeken át fel- 

 szálló forrásokhoz jutottak. Eurójíán kívül azonban már régóta isme- 

 retes volt a mélyen fekvő víztartók ilyetén megcsapolása. Khinában 

 emberemlékezet előtti időből valók Nyugati Szü-csuan sós- és gáz kút- 

 ja i ; víz dolgában a khínai nem finyás, a felszíni vízzel könnyű szerével 

 boldogul, minthogy hideg természetes vizet egyáltaljában nem iszik; 

 szomjának oltására a foi-ralt víz szolgál, melyet azon melegen fogyaszt, 

 tea, vagy valami pótanyag hozzáadásával téve élvezhetővé az italt, sőt 

 még a mosakodáshoz is forralt vizet használ. 



Erdekesebbek a Szahara keleti részének és a Lybiai sivatagnak 

 artézi kútjai. Ziti-el Káeoly szerint már az ó-korban ismerték az oázisok 

 lakói, hogy miképen lehet a mélyen folyó vizet megcsapolni. 1 y m jj í o- 

 d r u s VI. századbeh író Alexandriában az oázisok ügyes kútfúróit 

 dicséri. Dachel, Chargeh és Sziuah oázisok kizárólag artézi ku- 

 takból nyerik a vizet. Az arabok 130 — IhiO m mély kutakból nyerik a 

 vizet, 'SO — 50 m mély aknát ásva le a krétabeh fehér homokkőig, a tőlük 

 hager el moje-nek nevezett rétegig, mely a víztartó réteg fedőjét 

 képezi, ez 100 — 130 m vastag, ezen át 4 — 8" átmérőjű fúrólyukat vé.snek 

 kötélfúrással. A hirtelen felszálló viz :26 — 38° C közt ingadozik és 

 nagy bősége állandó marad. A vízgyűjtő az egiptomi Sudanban és- 

 Közép- Afrika nedves tájékain lehet, honnét a viz 1.") — '20 szélességi 

 fokon át 160(J — Í::ÍOO km utat tesz meg a föld alatt.* A Paris mel- 

 le 1 1 i artézi kutak (Grenelle, Passy), a Londoni medence fúrt 

 kútjai, amelyek különböző mélységből adnak felszálló vizet, hasonlóan 

 mint a szaharaiak, olyan víztartókat csapolnak meg, melyek állandó vas- 

 tagságú, elzáró vízhatlan rétegek közé foglalt, likacsos rétegben fek- 

 szenek; ezeknél tehát az artézi kutak jól ismert szkémájának általános 

 elméleti esetei ismerhetők fel. Ezen esetektől ugyancsak különböznek 

 más artézi kutak geológiai körülményei. A Po deltájának és Ve- 

 lencének artézi kútjai alluviáhs rétegekből nyerik a vizet. Jáva 

 északi partjain lS(J8-tól 1883-ig M artézi kutat fúrtak, melyek 

 (58 — i'OO m között) igen különböző mélységüek, vizük hőfoka átlag 37° 

 körül jár. Surabaján Jáva szigeten, a tenger melletti mocsaras ártéren 

 van egy 747 m mély kút, 58° C. hőfokú vízzel. A Mississippi, 

 a Gangesz és a Jang-czekiang deltáján és lapályán is vannak artézi 

 kutak, melyek felszálló vizet adnak. Mind e helyeken allúviumból ered 

 az artézi víz. A Po deltájának fúrási szelvényei azt mutatták, miszerint 

 az agyag, homok és kavicstelepekböl felhalmozódott alluviuniban az 



* Manapság német vállall<r)zn ci'gi.'k Egijitnnilian sorozatos Artézi kutakból 

 öutözés céljilból termelik a vizet. 



