ALFÖLDÜNK AIÍTEZI KUT.TAI. 



11» 



egymásra következő rétegek nem állandóak, hanem lencseszerüen vas- 

 tagodnak vagy kiékülnek. A víztartó réteget az egymáshoz közel eso 

 rétegek különböző mélységben érték el ; az a tapasztalat is, hogy az 

 alhiviális rétegek általánosságban vízszintesen telepednek, megnehezíti 

 itt az áttekintést. 



A 11). ábrán látható keresztmetszet teljesen magyarázat nélkül 

 hagy bennünket a lencseszerű telepek artézi vizének eredetére nézve. 



A hidrosztatikus megfejtést egy hosszmetszet adhatja. Amennyiben 

 a folyók lerakodásait a felüliől jövő vízáramlás szabályozza, azért a del- 

 tában lévő anyagok vertikális elrendeződésében a víz esésének mentén 

 fektetett metszet a tanulságos. 



Tudjuk, hogy a folyóvíz, amint völgyiteknöjében alágördül, általá- 

 ban mindig kisebb esést és sebességet vesz fel : eredetében még követ. 



lliFelület. vagy sit^sag 



•Jü. Thalasszikus vagy liruuikus artézi kutak talajszelvéuyei. tengeri %agy tavi 

 medenoék peremén, vagy azok kitöltött síkságán. A medence közepén nincs fel- 

 szökő víz ; -j- kifolyó, — elnyelő artézi kút. 



nagy kőtuskókat görget, ezt további útjában apróbb kaviccsá, homokká 

 aprózza fel, alsó folyásában még a homokot sem mozdítja el többé 

 fenekén, hanem csupán a finom iszapot szállítja tovább, árvizek után 

 agyagos iszapot rakva le medrében. Az is ismeretes, hogy az oh'an 

 helyen, hol a folyó lerakja hordalékát és feltölti fenekét, az elszállított 

 anyag : a kavics és a homok mindegyik nagyviz után más csatornában 

 rakódik le, mert hiszen az előző árvíz apadásakor a meder súlyos 

 anyaggal telt meg, a melyet az újra növekedő víz esetleg nem képes 

 elhurcolni. A delták és a törmelékkupok Infurkáló vízfolyásain jól is- 

 merjük ezt a jelenséget. Abban az esetben hogy ha a folyó deltarégiója, 

 avagy síksági szétágozó törmelékkupja sülyedő medencében van és abban 

 a feneket vagy a síkságot a folyó lerakodása lassii feltöltéssel kiegyen- 

 lítve tartja, akkor mindinkább nagyobb mélységekbe kerülnek az imént 

 jelzett bifurkáló kavicsmedrek, amelyek természetesen egymás felett 

 keresztbe állhatnak. Ezek szerint a völgyekben túlnyomó a kavics és a 

 homok; ellenben a tenger, tó-fenék vagy a síkság belseje felé az iszap 



