ALFÖLDÜNK ARTKZI KÚTJAI. 121 



liutak létesítésénél tervszerüleg lehessen eljárni, Zsigmondy úr azt sür- 

 gette mindenek felett, hogy egy nagyobb mélységű artézi kút mélyesz- 

 tessék le a pontusi, vagy congériás agyag alatt előforduló víztartó réte- 

 gekig, miáltal egyszersmind a negyedkori rétegekben levő víztartók is 

 megismerhetők lennének felszálló, vagy elnyelő tulajdonságaikkal. Zsig- 

 mondy a kút minimális mélységét a meglevő adatok alapján i:*78 m-i-e 

 (150°) becsülte és 570 (3üU") méterre tervezve a kút mélységét, a fúrás 

 költségét 188,000 frt-ra irányozta elő. Minthogy az akkori pénzügyi 

 viszonyoknál fogva a zseniális szerzőnek nem volt reménye, hogy a terv 

 hamarjában keresztülvitessék, a Földtani Közlönyben bocsátotta köz- 

 tudomásra az emlékirat alapján' a magyar medence abiszikus hidrograíiá- 

 jára vonatkozó tapasztalatait és nézeteit. Tizenöt év óta 1886-ig az Alföld 

 közepén ö6 artézi kút létesült és jelenleg hat áll munkában, közel a 

 befejezéshez és mi sem dicséri jobban a sikert, minthogy az annyira 

 konzervatív magyar nép a legtöbb alföldi városban és községben jelenleg 

 artézi kút után áhítozik. Szebb eredményt ennél nem kívánhatott ma- 

 gának Zsio^roNDY, midőn emlékiratát megírta. S azon körülmény, hogy 

 általában a fúrások a pontusi rétegeket (néhánynak kivételével) mind- 

 eddig nem érték el és az alföldi artézi kutakat a pontusi emelet felett 

 magasabb víztartó táplálja, az elért siker dicsőségét legkevésbbé sem 

 kisebbíti. Ami a Magyar Medence széleit illeti, az artézi kutak lehető- 

 ségét iUető bizonyosságokat Zsigmondy úr akadémiai székfoglalójában 

 oly éleslátással és olyan világossággal írta körül, hegy ahhoz kétség 

 nem férhet és minden hozzáadás felesleges. A sejtett pontusi vagy 

 congeria rétegekbeli és alatti víztartó a medence peremén sok helyen 

 konstatáltatott : Alcsuth, N.-Káta, Vei-secz kútjaiban. Míg Budapesten 



1 Zsigmondy Vilmos : Emlékirat az Alföldön furiiudo artézi kút tárgyában. 

 A Földtani Közlöny III. 1873. évfolyamának 20 — .37. oldalain. Közlönyünk büszke- 

 sége ez az emlékirat, amelynek bevezető soraiban Zsigmondy Vilmos a következőket 

 Írja : «Ezen értekezés nem volt a nyilvánosság elé szánva, miután az emlékirat 

 formában készülvén, ezelőtt egy évvel a magyar kir. ipar- és kereskedelmi minisz- 

 tériumnak nyújtatott be. Hazánk jelenlegi jíénzügyi viszonyainál fogva tervem ke- 

 resztülvitele hamarjában alig levéu várható, célszerűnek tartottam azt a tisztelt 

 társulatnak bemutatni. — nehogy az eszme, — ha a társulat azt helyesnek és 

 üdvösnek elismerné, az akták között elporladozzon, hanem hazánk financiális viszo- 

 nyainak jobbra fordultával — legyen az bár csak évtizedek lefolyta után — meg- 

 testosittessék ! Budapest. 1873 jan ^. » 



Nevezetes, hogy a Szlávy József miniszterhez intézett emlékiratban Zsigmondy 

 Vilmos lS7á jan. 27-én azzal indokolja a próbafúrás szükségességét, hogy az alföldi 

 talajvizek levezetésére szükséges leend elnyelő artézi ku- 

 tak fúrása. A nagyeszű tudós ugyanis érveit az akkori viszonyokhoz alkal- 

 mazza, amikor a tvilságos nedves időjárás miatt az Alföldön mindenki az árvizek 

 miatt panaszkodott. Szerkesztő. 



