A PEREMARTONI SOMLÓDOMB PLIOCÉNKORÚ RÉTEGSORA ÉS FAUNÁJA. 153 



föllépésével jellemzett réteg a fnlőjc. ha tényleg helyesek az előbbi szerzők 

 állításai. Miután a tihanyi Fehérparton a fel;vő felől vizsgáltam meg az ú. n. 

 Congeria rhomboidea-szhúhez vett rétegek sztratigrafiai helyzetét, most olyan 

 föltárást kerestem, ahol meg a fcdü felől lehet tanulmányozni ezt a viszonyt. 

 Ilyen föltárásnak látszott, előzetes Lrodalmi adatok alapján, a peremartoni 

 Somlódomb föltárása. Ebben a föltárásban ugyanis azon adatok szerint, ame- 

 lyeket LöRENTHET Imre dr. közölt balatonmelléki munkájában Kormos Tivadar 

 szelvóuyvázlata alapján, a fedőnek tekintett Unió Wetslcri-s réteg is és annak 

 fekvője és fedője is föl van tárva. Világosan kitetszik ez az említett helyen 

 közölt következő rétegsorból: 1. legalul kékes agyag kövületek nélkül; 2. erre 

 csillámdús kvarchomok települ Unió Wetzlei'ivel s viszonylag igen gazdag, 

 LöRENTHEY dr. szerint mintegy IC fajt felölelő faunával ; 3. e felett kövület- 

 nélküli sárga agyag és 4. édesvízi mészkő következik ; 5. legfelől pedig hu- 

 musz van. 



E rétegsor szerint a peremartoni Somlódomb föltárásában nemcsak az 

 Unió Wetzleri-s réteg van föltárva, hanem annak a fekvője és a 'fedője is. 

 Igaz ugyan, hogy mind a fekvő, mind a fedő rétegek meddöeknek, kövület- 

 nélkülic/.nek voltak jelezve, de viszont sztratigraíiailag igen fontosnak véltem 

 azt a körülményt, hogy az Unió Wetzieris réteg fedőjében, a 3. és 4. réteg- 

 ben olyan képződményt tételeztem fel, amely a balatonmelléki « édesvízi 

 faciesi>-t képviselheti. Az «édesvízi faciesn alatt a Nagyvázsony —Kapoles — 

 Öcs vidékén régóta ismert meszes homok és agyag, csillámos márga, porózus 

 mésztufa, márgás mészkő és édesvízi mészkőképződéseket értjük, amelyeknek 

 szti-atigrafiai helyzetére nézve igen eltérők a nézetek. Az újabb szerzők közül 

 Halaváts az ú. n. Congeria rlioniboidcu-szinthez vette az egész képződményt 

 LÖRENTHEY dr. a képződmény túlnyomóan nagyobb részét, az alsó részt, szin- 

 tén oda vette, az édesvízi mészkövet pedig az Unió Wetzleri-s réteg száraz- 

 födi faciesének tekintette. E nézeteknek azonban határozottan ellentmondott 

 a peremartoni Somlódomb föltárásának föntebb idézett rétegsora s egyben 

 megerősítette az én vizsgálataim eredményét, amelyet 1907-ben úgy fejeztem 

 ki, hogy az dédesvízi facies» alsó része : a meszes homok és agyag az Öcsön 

 lelt Congeria Neumayri alapján még pontusi, a középső része : a csillámos 

 márga a Nagyvázsonyban lelt konvex viviparak alapján már levantei és a 

 felső része : a porózus mésztufa, márgás mészkő és édesvízi mészkő pedig 

 települése és faunája alapján a diluviahs lösznél nem sokkal idősebb. 



íme kétféle ok is indított arra, hogy magam is áttanulmányozzam a 

 l)eremartoni Somlódomb föltárását. 



Megfigyeléseimet, amelyek egyrészt megerősítik Kormos Tivadar dr. ada- 

 tait, másrészt tetemesen bővítik ezen érdekes föltárásra vonatkozó ismereteinket, 

 a következőkben bocsátom közre. 



A peremartoni Somlódomb a veszprémvármegyei Peremarton községtől 

 északkeletre emelkedik. A föltárás, amelyet Kormos Tivadar fedezett fel 

 Markó jÁNossal együtt, az Ősi község felé vezető út keleti oldalán van a 

 gémeskút, iUetve a téglavető mellett. 



