MKliKMLEKJÍZÉS UULIG VIKTtlKUÓI.. 227 



Alpesekre vonatkozólag nagyjelentőségű áttolódási tűméletüket. l'JOo-baii 

 azután a bécsi kongresszus alkalmával Lugeon, Termike és Haií; a 

 keleti Alpeseket szintén áttolódott takarókból állóknak deklarálták, söt 

 Lugeon a kongresszust megelőző s Uhlki által vezetett kárpáti kirán- 

 dulás során még a Magas-Tátrát, meg a szirtvonulatot is áttolodottak- 

 nak Ítélte. Uhlig kezdeibeu ez ellen szóval és írásban védekezett és a 

 franciák érveléseit nem fogadta el. A reá következő időben azonban 

 sokat foglalkozott e kérdéssel és behatóbban fontolóra vetti' a régi fel- 

 fogás támasztókait, valamint az új tan érveléseit, aminek végre Uhlig 

 ViKToimak konvertálása lőii az eredménye. Nyiltan és kizárólag az örök 

 igazság érdekében csatlakozott most már ő is az új irányhoz és a régi- 

 nél jobbnak ismervén föl az új felfogást, kijelentette annak jogosultsá- 

 gát. 1907-ben a Kárpátok tektonikájáról írott értekezésében kifejti ezt 

 az új nézetet a Kárpátokra való alkalmazásában, s mondható, hogy 

 senki erre az adaptálásra alkalmasabb és hivatottabb Urim lehetett, mint 

 éppen maga ühlk;, aki a Kárpátok alkotóelemeit a legaprólékosabb rész- 

 letekig abban az időben a legjoblian ismerte. A Kárpátok hosszú fél- 

 íven elkanyarodó zónáit mindmegannyi messze D felől áttolódott ránc- 

 nak ismeri föl, amely újabb felfogással a különböző fáciesek eddigelé 

 szinte megmagyarázhatatlan tőszomszédsága avagy egymásra való helyez- 

 kedése is a jobb megérthetés világításába jutott. Az áttolódás elméleté- 

 nek a Kárpátjainkra való applikálhatása kivált a tőle behatóbban tanul- 

 mányozott E-i részekre teljesen simán, az alapnak minden változtatása 

 nélkül történhetett meg, — ami egyszersmind régebbi munkájának, tér- 

 képészeti felvételeinek és leírásainak abszolút értékét bizonyítotia. A kü- 

 lönböző képződmények zónái és fáciesei, valamint lokális tektonikájuk 

 oly pontossággal voltak térképein feltüntetve, hog_y az új nézet alkal- 

 mazása szempontjából azon valamit javítani vagy újat keresni egyáltalá- 

 ban nem volt szükséges. A bázis feltétlenül jó volt és ez az, ami a jó 

 geológiai felvételnek mindenkoron főkritériuma leszen, t. í. legyen az jó 

 még akkor is. ha a töbliékevésbbé spekulatív természetű tektonikai 

 elméletek netán megváltoznának. 



Ez új felfogás világításában feltüntette most már Uhlkí a galíciai 

 miocén sóformációra ráltoruló szubbeszkid- és beszkid takarókat, az ezekre 

 ráfekvő szirtvonulat kettős takaróját, a szulttátrai és a magastátrai taka- 

 rókat, a mérsékelt paizsszerű módon feldomborodó centrális részt (a 

 maghegységek övet) és végre mint legfiatalabbat, a magyar Középhegység 

 takaróját. Mindezek a zónák délről tol(')dtal< át É felé, minek követkéz 

 tében valamennyi a mostani helyén allochtou. Az áttolódás két régibl> 

 fáíisa a cenomán, illetve az eocén előtti időkbe esett, a föáttüremlés 

 azonban az első és a második mediterrán-idő közé ékelődik bele, tehát 

 abba az időbe esik, amelyben a galíciai sóformációt is nagy zavargások 



