228 D': SCHAFARZTK FERENC 



érték és amikor a belső területen a vulkánosság talán legnyomatékosab- 

 ban megnyilvánult. 



Ez volna vázlatos fővonásokban Uhlig új felfogása a Kárpátok 

 tektonikájáról, amellyel egyszersmind ezen hegységnek az Alpesekével 

 való parallel módon történt kialakulását is bizonyította, amiáltal a nag>' 

 európai áttolódásról szóló elmélet maga is megerősödött és mélyebb gyö- 

 kereket vert. A magyarországi hegységek tektonikai viszonyai azonban 

 burkoltabbak, mint a nyugati Svájcban, ahol ezen elmélet megfogam- 

 zott. Nálunk a centrális zóna csak igen kevéssé kiemelkedő, a kárpáti 

 homokkőzóua többnyire kényelmetlenül tiiltengö, a magyar Középhegység- 

 nél pedig jóformán semmi feltűnőbb momentum nem ötlik szemünkbe, 

 ami allochton-takaró mivoltát elárulná. De dacára annak, hogy az Uhlig 

 rajzolta tektonikai kép, amint azt ő maga is beismeii, sok részletében 

 még bizonytalan körvonalú, mégis bizvást állítható, hogy keretei meg 

 fognak maradni és hogy ez a kérdés többé már nem fog lekerülni a 

 napirendről. ÜBLionak állásfoglalása az áttolódás fontos kérdése javára 

 eldöntötte mintegy — amint Suess Ferenc mondja — a pert az ellen- 

 kezőkkel szemben. 



Már csak egyedül a Kárpátok tektonikai problémájával való fog- 

 lalkozás elég feladat lett volna egy bármilyen más jeles geológusnak is, 

 de Uhlig rendkívüli munkabírása és ambíciója szűknek találta ezeket a 

 határokat. Miután ugyanis a vázolt irányban a Kárpátok tektonikáját 

 megalapította és utóbb a modern irányelveknek megfelelőleg átdolgozta, 

 reá vetette magát Becke Feigyes tanártársa és néhány tanítványa támo- 

 gatásával a keleti Alpesek tanulmányozására. Nevezetesen a Tauern- 

 csoport mezozoós takaróinak észak felé, a Hochalmmasszi^■^lmon át a 

 Grauwacke-zóna alá való merülését kutatta. Eközben felismerte Uhlig 

 a központi tauerni takaró és a magastátrai szedimentumok között fenn- 

 álló szoros rokonságot és egyúttal kinyomozta a tauerni takaró folyta- 

 tását a szemeringi ablakon túl is, a Hainburg melletti Hundsheimi he- 

 gyeken át a Kiskárpátok felé. És ez megint egy olyan adalék, mely 

 bennünket a Kárpátok szempontjából közelebbről érdekelhet. A keleti 

 Alpesek tektonikai képének azonban csak éppen az első ecsetvonásait 

 vetette Uhlig a vászonra, — a mű bevégzésének lehetősége pedig már 

 nem adatott meg neki. 



A Kárpátok és Alpesek paleofaunisztikus és tektonikai tanulmá- 

 nyozásán kívül azonban messzebbre terjedő paleogeografiai kérdések is 

 foglalkoztatták UnLiGot, nevezetesen ö volt az, aki a középhimalájai 

 Spiti shales lerakódásai gazdag cepalopoda faunájának feldolgozá- 

 sára vállalkozott, amelyet főleg Dienek és Geiesbach, a bécsi csász. tud. 

 akadémia 1892-ben kiküldött geológusai gyűjtettek. A hatalmas fekete 

 palakomplexus, mely a Himalájában a jurát képviseli, egy egészen saját- 



