300 TÁRSULATI ÜGTEK. 



pest alatt hatalmas rádium réteg terül el. Ez a rádiumtelep kölcsönzi 

 a budapesti hőforrásoknak azt az eddig megmagyarázhatatlan melegséget, amely a 

 Gellérthegy körül elterülőknél körülbelül 40 fokot, az újlakiaknál (iO fokot, az 

 artézi forrásnál pedig 70 fokot ér el, nemkülönben pedig oly csodálatos, messze 

 idegenben is híres gyógyhatással ruházza fel a budapesti hévforrásokat. Dr. We- 

 SZELSZKY Úgy találta, hogy a budai hévforrások 5 — 6-szor oly rádiumdúsak, mint 

 a külföldi leghirhedtebl) rádiumtartalmú forrásvizek és velük csakis a gasteini, 

 badeni és az Ischia szigetén levő vizek vehetik fel a versenyt. Hogy csak egy 

 példát emlitseu, a saját vizsgálata szerint a Rudasfürdö vize olj' rádiimidús, hogy 

 minden 10 litere 3.ö milligramm rádiumot tartalmaz. A Budapest alatt nagy mélység- 

 ben sejtett rádiumtelepek legalább is a Csillaghegyig nyúlnak el. Dr. Weszelszky 

 TÍgy találta, hogy az esztergomi vizek n:ár semminemű rádiiunot neni tartalmaz- 

 nak, a tatabányaiak pedig igen keveset, de azt is főleg a barnaszéntömegek közelé- 

 ben. Vizsgálatai szerint a budai hévfon-ások majd mindenik esetben rézzel vannak 

 vegyülve, néha még arzénnel is, ami szintén még jobban bizonyítja azt, hogy a 

 Budapestünk alatt elterülő rádiumércréteg igen nagy kiterjedésű tömegén hatolnak 

 át a budai forrásvizek. Hogy mekkora mélységben rejtőzik a főváros és környéke 

 alatta rádiumtelep és mily tömegű lehet, arról ez idő szerint még nem adhat fel- 

 világosítást, miután az eddig, évek hosszú során át összegyűjtött rengeteg számú 

 adata még nincs feldolgozva. Reméli azonban, hogy pár hónapon belül ezen első, 

 rövid bejelentését, melyet ez alkalomból csak pár szóval óhajtott tenni, részletesebb 

 ismertetéssel megtoldva immár nyilvánosságra fogja hozhatni. 



A rendkívüli meglepetéssel és érdeklődéssel végighallgatott előadás után 

 zajos ovációban részesítette a nagyszámban egybegyűlt szakemberek társasága a 

 kitűnő tudóst. 



Dr. ScHRÉTER Zoltán előadásához hozzászólott még Ilosvay Lajos dr. és 

 Balló Rezső is, mindketten egyaránt hangsúlyozva eme kutatások fontosságát. 



Elnök a vitát bezárva, köszönetet naondott az előadónak, hogy érdekes elő- 

 adásával ily fontos problémát pendített meg. 



c) A következő előadást VOGL Viktor dr. társulatunk másodtitkára tartotta, 

 aki nyári geológiai kutatásainak creilményeiről, az Adriai tengerpartieocén 

 márgáiról szólt. A magyar-horvát tengerparton ezek a Dalmáciából már rész- 

 letesebben ismeretes képződmények : főként márgák aztán homokkövek, konglo- 

 merátumok, agyagok, leginkább csak arra a hosszanti tektonikus völgyre szorít- 

 koznak, mely az isztriai Klanatól ÉK-i, majd KÉK-i irányban Noviig terjed. Ennek 

 a völgynek Buccari és Növi közötti szakasza V i n o d o 1 néven ismeretes. A Vino- 

 dolból K o s a V i n környékéről már régebben ismeretes szép fauna, melynek alapján 

 a kosavini rétegek az olaszországi ronca-rétegekkel mutatkoznak azonosaknak. Az 

 1910. évi nyári felvételek alkalmával azonban Kormos Tivadar dr.-ral sikerült 

 másutt is gyűjteni, így főleg Drivenik táján gyűlt össze szép fauna, mely a 

 kosavinitól nagyon eltér. Míg a kosavini faunában cyrenák, ccrithiumok uralkod- 

 nak, addig Driveniknél sok ochinodermata-maradvány, rákrészletek mutatkoznak a 

 főleg kag.ylókból álló puhatestű fauna mellett. A driveniki fauna nem a roncai 

 rétegekre utal, hanem az ugyancsak észak-olaszországi san-giovauni ilarionei réte- 

 gekre, épp ligy mint a dalmáciai márga-fauuák. Úgy a kosavini, mint a di-iveniki 

 fauna középső eocén. Hogj- közelebbről mily viszonyban vannak, azt nem oly 

 könnyű eldönteni, mert a települési viszonyokból ncin lehet megítélni, az említett 

 két olaszországi képződmény helyzete pedig szintén nincs még kellőképen tisz- 

 tázva. Előadó valószínűnek tartja, hogy a kosavini és driveniki képződmény és 

 épiiúgy a san-giovauni ilarionei és roncai rétegek egyazon tenger faciesei. Az 



