318 TÁRSULATI ÜGVEK. 



Mór dr. lemondott, s helyébe a bizottság Zimányi Károlt dr. választmán)-i tagot 

 jelölte, amely jelölést a választmány 1911 dec. 6-i ülése jóvá is hagyta. Mint- 

 hogy azonban a bizottság Ziukim dr. tagtársat meg nem kérdezte, később pedig 

 ZiMÁNTi Károly dr. a jelölést el nem fogadta, azért a bizottság elnöke — a vá- 

 lasztmány utólagos jóváhagyása reményében — az ásványtani munkák meg- 

 bírálására Liffa Adrél dr. rendes tagot kérte fel, míg Mauritz Béla dr.-nak 

 az eredeti jelöléstől eltérően a kőzettani s gyakorlati geológiai munkák bírá- 

 lata jutott. 



Elnöklő másodelnök mindezeket megállapítván, felkéri a bizottság tagjait, 

 hogy kimerítő jelentéseiket terjesszék elő. Erre a bizottság tagjai a következő 

 véleményes jelentésekben számolnak be az ásvány-földtani irodalmi termékek 

 bírálatáról : 



I. A z ásványtan és kristálytan köréből az 1 DUG január hó 

 1-tőI 1911 jún. hó 30-ig terjedő évkörben összesen 60 szakdolgozat jelent meg ; 

 ezek közül 4>!-nak magyar. 3-nak horvát és 8-nak külföldi a szerzője, 1-et 

 pedig külföldi és magyar szerző közösen írtak. A dolgozatok e tekintélyes száma 

 a szerzők nagyfokú munkásságáról tesz tanúságot. Tárgyukat tekintve : 

 4-4- munka kizárólag magyar lelőhelyű, !l pedig külföldi ásványt ír le, míg hét 

 mesterségesen előállított ásványokat, ill. preparátumokat ismertet. Ezen munkák 

 hat belföldi és öt külföldi tudományos folyóiratban jelentek meg. Szerzőik sze- 

 rint a következőképen oszlanak meg: ZmÁNyi Károly dr. 11, Mauritz Biía dr. 

 7, ToBOEFFY Zoltán dr. (j, Lőw Márton dr. b, Krenner József Sándor dr. 3, 

 KisPATics Miját 3, Franzenau Ágoston dr. Böckh Hugó dr. és Emszt Kálmán, 

 "Weinschenk E.. Kleinfeld E., Hüner E., Szathmáry 2 — 2, Knizsó .Jolán, Scha- 

 FARZiK Ferenc. Steiner Sz., Themak Ede, Toborffy Géza, Maros Imre. Hoch- 

 scHtLD F., Koechlin E., Eosicky V., Dittler E., Goldschmidt és Mauritz Béla 

 1 — 1 dolgozattal szerepelnek. Valamennyi munka önálló vizsgálatok alapján 

 készült és igen sok becses adattal gazdagítja az irodalmat, miért is mindenikük 

 külön-külön beható méltatásra érdemes. Mint^ legkiválóbb, a következő 

 három emelkedik ki : 1 . IvLEiNrELD Ernst «Studien am Eisenglanz 

 von Dognáeskao című munkája, amelynek szerzője 78, részben a strass- 

 hurgi egyetem, részbén Seligmann tulajdonát képező dognácskai hematitot 

 vizsgált meg. Összesen 40 alakot határozott meg rajtuk, amelyek közül 13 a 

 hematitra iij. Igen részletesen ismerteti az egyszerű és iker kristályokat, azok 

 kombinációit, sőt lapjaiknak alaki, nagysági s felületi szerkezetét is. Jóllehet e 

 munka a dognácskai hematit kristálytani viszonyait hel.yenként a terjengősséggel 

 határos kimerítöséggel ismerteti, mégsem nyújtja 7 tábláján a meg\-izsgált 

 anyagnak olyan perspektivás ábráját, amely e híres lelőhely hematitjának jel- 

 lemző megjelenési formáját velünk megismertetné. 2. Mauritz Béla «M agyar- 

 országi kőzetalkotó ásványoké című munkáját, melynek szerzője a 

 ditrói eleolitszienit földpátjait, eleolitjét, amtibolját, továbbá a sajókazai albitot, 

 a szokolyahutai gránátot, végi-e a medvesi bazalt olivin-augit- és oHgoklasz zár- 

 ványait nolgozza fel kémiai nézőpontból, hogy azután az így talált eredmé- 

 nyeket kristály optikai úton kiegészítse s ellenőrizze. 3. Zimányi Karoly : oÜber 

 den Zinnober von Alsósajó und die Lichtbrechung des 



