TÁRSULATI ÜOYEK. 319 



Zinuobers von Almádén." Szerzője a régibb és újiibb irodalomban 

 kevésbbé ismert, sőt alig említett alsósajói «Szt. -Háromsági) nevű bányából 

 származó cinóbert dolgozza fel, ismertetvén annak előfordulási viszonyait és 

 ásványklséretét. Összesen 16 kristályt mért meg, melyek közül 9 iker. Eajtuk 

 36 formát állapított meg, melyek közül 6 a cinóberre új. Kristálytani ismer- 

 tetése során kiemeli, hogy a pozitív sorban 26, a negatív sorban 6 romboédert 

 figyelt meg, melyek közül 9 eddig csak az almadeni anyagon volt ismeretes. 

 A kristálytanilag megvizsgált anyagot optikai nézőpontból is megvizsgálta, 

 amire különösen az késztette, hogy Deselaiseaux óta Melville és Landgren kivé- 

 telével a cinóberrel ily irányban még nem foglalkoztak. A szerző ezen vizs- 

 gálatai arról szá,molnak be, hogy az egyszerű kristályok túlnyomóan balra 

 forgatók, míg az ikrek mindenikén az Airy-féle sporálok figyelhetők meg. Leg- 

 főbb eredménye azonban e vizsgálatoknak az, hogy a Li és // vörös vonalára 

 a einóbernek föfénytörési együtthatóit megállapították, ezáltal a oinóbernek 

 eddig ismert optikai adatait kibővítve. Végül a formák pozitív és negatív vol- 

 tának felismerésére szerző még etetési kísérleteket is végzett. Ha tekintetbe 

 vesszük mind ezen kísérletek folytán megállapított nagybecsű adatokat, amelyek 

 Des Claiseaux óta a vizsgálat tárgyát alig képezték s amelyek ennek folytán 

 a szerző e munkájában jutnak a világirodalomba, e művet '^a Szabó József 

 emlékéremmel való megjutalmazásra a legérdemesebbnek kell 

 tekintenünk. 



n. A kőzettan és gyakorlati geológia körében 62 szerzőnek 

 1 1 6 tanulmánya és kisebb közleménye volt az elmúlt hat esztendőnek idevágó 

 szakirodalmi terméke és ha e sorozatot áttekintjük, valóban nehéz annak a 

 megállapítása, hogy melyik munkának vannak a legnagyobb érdemei elméleti 

 vagy gyakorlati nézőpontból. Köztük vannak ugyanis néhai Bőckh JÁNOs-nak 

 «A petróleumra való kutatások állása a magyar s z t. ko- 

 rona o r sz ágai bani, Posewitz Tivadar oPetroleum és aszfalt 

 Magyarországon)) és Pálfy Mór «Az erdélyi érchegység bá- 

 nyáinak földtani viszonyai és ércteléreii) című munkái, amelyek 

 gyakorlati nézőpontból hézagpótlók ; de elméleti becsben versenyre kelnek velük 

 EozLOzsNiK Pál « A N a g y b i h a r metamorf kőzeteiről)), Rozlozsnik P. 

 és Emszt K. « a ia tok a Krassó Szörény megye bauatitjaihoz» 

 és végül Vitális István wA balatonvidéki bazaltokról') írt művei. 

 Mégis ezek közül is különösen két munka emelendő ki, amelyek új adatok, 

 lelkiismeretei munka és új eszmék folytán első sorban érdemesek arra, hogy 

 kitüntetésben részesüljenek. 



Ezek : 1. Eozlozsnik Pál és Emszt Kálmán « A d a t o k K r a s s ó-S z ö r é n y 

 vármegye banatitjainak petrografiai és chemiai is mer e- 

 téhezi). E munkának becse különösen abban rejlik, hogy a bánatit fogalmát 

 iigy kőzettani, mint kémiai nézőpontból teljesen tisztázza. A bánatit nevének 

 szerzője Cotta B. volt, aki a nevet úgy választotta, hogy a fogalomhoz inkább 

 geológiai-sztratigrafiai jellemvonásokat, nem pedig kőzetteni és kémiai ismertető- 

 jeleket kapcsolt. Szerzők kimutatták, hogy a bánatit elnevezés tulaj donképen 

 fölösleges és azok a kőzetek, amelyeket bánatit névvel jelölünk, tulajdonképen 



