GEOLÓGIAI VIZSGÁLATOK A KÁRPÁTIHOMOKKÖ ÖVUEN ZBOKÓ VIDÉKÉN. íí7:í 



mint az északi szárnj'ou Polameknél, azaz a magurahomokkö csapása oldalt kitér, 

 a másik partou azonban uem folytatódik egyenesen, lianem folytatását a Hradtke- 

 ban kell keresnünk. Azon okokról, melyek erre kényszerítenek, nemsokára 

 még beszélni fogok. A Pawlovica magurahomokkövére a Kosinak és Pawlovica 

 közötti bevágásban, Sztebnik majortól délre beloveszai rétegek következnek 

 jól feltárva, ismét általában délnyugati dőléssel, azaz anormális kontaktussal 

 a fiatalabb magnrahomokköre feltolva (VI. és VII, profil). A nevezett belo- 

 veszai rétegeken ismét egész normálisan egy magurahomokkölap fekszik, amely 

 Sztebniktöl nyugatra a Eosuczka völgyét átszeli és állandó délnyugati dőlést 

 mutat. Erre délnyugat felé egy második pikkely, azaz beloveszai rétegek áttolt 

 feltörése következik. A Zboró-bártfai völgy és Sztebnik közötti ö97-es magas- 

 sági pontnál levő dombvidék magurahomokkőböl áll, amely messze északkelet 

 felé van előretolva a Sztebniktöl délnyugatra levő pikkelyen át, ezt tehát 

 harmadik pikkelynek kell felfogni. Ezen előrenyomulás a térképen feltüntetett 

 kereszttörés mentén történt, oka a Szmilno Vrch magurahomokkőlapjának 

 imént leírt északkeleti kihajlásában van. Ezen keresztvetődés következtében a 

 Pawlovica folytatása — a Hradsket mint ilyent fogom föl — leszakadt és 

 EK felé a Jedlinka — miklovai nagy eocénöböl irányában kitolatott ; míg a 

 sztebniki pikkely egyelőre befödve marad és uem jön felszínre. A térképen 

 pontozott vonallal feltüntetett, Pawlovica és Hradske közötti, a kereszttörés 

 mentén eltolt összekötő vonal természetesen nem észlelhető, vázlatosan azonban 

 feltüntettem. A Hradske feltüntetése a térképen szintén csak hozzávetőlegesen 

 történt, mert a hegyen csak kevés feltárás található. Az 597-es magassági 

 pontnál levő maguravonulat a Zboró-bártfai völgyön átvonul, ahol a folyó 

 balpartján egy kőbányában jó feltárás látható ; a zborói romon át tovább csap 

 a Jedlinába. Ezen a homokkövön délen (I)obrize) ismét gyűrt beloveszai 

 rétegek feküsznek (VEII. prolii), amelyek egy további (negyedik) észak felé 

 áttolt pikkelyhez tartoznak. Vizsgálataimmal nem tudtam eldönteni, hogy a 

 Lisania magurahomokköve direkt tektonikus összefüggésben van-e a Hradskével 

 vagy sem. Sikerült azonban, a régibb vizsgálatoktól eltérően, a Lazeiki völgyé- 

 ben hatalmas kifejlődésű tarka agyagokat kimutatnom, amelyek a két hegyet 

 egymástól elválasztják. 



'2. A feltörés eocén magja. A magurahomokkö és beloveszai 

 rétegek határolják kompUkált fekvetekben északkelet és délnyugat felé a zborói 

 széles feltörési övet, amelyben főleg a régibb harmadkor vörös agyagjai buk- 

 kannak föl. Ezen vörös agyagokban mai napig olajra történtek kutatások. 

 Ezen eocén tarka agyagok és homokkövek a Galíciából nyomozható feltörés- 

 ben Eegettötől északnyugatra kb. 1 km távolságban beloveszai rétegek alatt 

 lépnek föl. Eegettötől északra három aknát mélyítettek benne. Ezek közelében 

 egy vízmosásban az eocénrétegek feltárva láthatóak. Az antiklinális északi 

 szárnyán a meredeken dél felé dűlő beloveszai rétegek határán a vörös agyagok 

 jól észlelhetően északkelet felé dőlnek. Kevéssel feljebb merőlegesen állnak, 

 lejebb pedig DK felé döhiek. így egy kis melléknyereg adódik ki az anti- 

 klinális feltörésen belül (III. profil). 



A Eegetowska balpartján, a Jaruchába való torkolás előtt, az eocén nagy 



