3S4 ISMERTETÉSEK. 



észlelhetők. Mikor a hőmérséklet az olvadási pontra hág. az ásvány hirtelen 

 gömbbé válik s szétfolyik az olvasztó tégelyben. .\ savanyú szilikátok : orto- 

 klász, albit már nem viselkednek ily egyszerűen : k'ilön meg kell győződnünk, 

 hogy a kristály csakugyan elvesztette-e már kristályos szerkezetét a kérdéses 

 olvadási ponton? Mert gyakran a még kristályos részek mellett már izotrop 

 helyek is észlelhetők. Ez arra vall. hogy a természetes földpátok nem oly 

 homogének, mint ahogy azt az izomorfizmus és Tsehermák törvénye meg- 

 kívánja. Bizonyos ásványoknak (hauyn, disthen, szodalit, meionit. titanit, tre- 

 molit, epidot ete.) nincs is olvadáspontjuk, mert kristályos szerkezetük előbb 

 eltűnik, mint szilikátanyagjuk olvadni kezd. A láva, vagy magma abban a 

 pillanatban, mikor kiömlik, folyékony szilikátok, azaz olvadt üvegek és szilárd 

 apró kristálykákból áll. A láva csak akkor folyik, ha kolloid üveget tartalmaz. 

 A kolloid üvegnek nincs a szó fizikai értelmében használt olvadáspontja : ez 

 oly test, melynek deformálódása, kellő hőmérsékleten, az idő függvénye ; s e 

 deformálódás fokozatosan erősebbé válik addig az állapotig, melyet folyékony- 

 nak nevezünk. E hőmérsékleti pontot azonban számértékkel kifejezni igen ba- 

 jos. Az üveges láva felülete egy bizonyos hőmérsékleten enged a rá ható nyo- 

 másoknak, meghajlik, hullámossá azaz fonatossá, kötélszerűvé válik. Az 

 ehhez szükséges temperatura csak igen szűk határok között változik ; azért 

 Brün a lávák olvadási pontjául a fouatok képződéséliez 

 szükséges temperaturát fogadja el. 



A következő két fejezetben a különböző szilikát-ásványoknak s külön- 

 böző vulkánok lávájának kísérleti úton meghatározott olvadási pontjait tünteti 

 fel. Ezeket itt fel nem sorolhatjuk ; de felemlítendő, hogy a legkíilöubözőbb 

 vulkánok lávájának o 1 V a d á s i pontja 1000^ és 1200° között inga- 

 dozik. A láva cseppfolyósodását az üveg, vagyis a kolloid szilikátok olvadása 

 határozza meg. Ez olvadási hőmérséklet két határ között van. A felső határ 

 az első megszilárdulás legkönnyebben olvadó ásványának olvadási pontja ; ez 

 legtöbbször az augit, 1230° olvadási ponttal. És az alsó határ a kolloid meg- 

 puhulásának a hőmérséklete. Az összes kolloid szilikátok nagyjában közelálló 

 olvadási pontúak ; tehát a lávák olvadási pontja is közel vau egymáshoz. 

 A megolvadás hőmérséklete tökéletesen összeesik a gázok kiszabadulásának, 

 első megjelenésekor é.szlelt explózió hőmérsékletével. Ezután szerző 

 a maximális izogeothermával foglalkozik, mely — helyzetét tekintve — vál- 

 tozó : emelkedik és sülyed. Es oly mélyre 'stílyedhet, hogy a vulkán olyannak 

 tűnhetik fel, mintha a paroxizmus tulajdonságai nem volnának meg. Akkor, 

 ha a lehűlés folytán a felület hőmérsékletének maximális pontja már nem 

 különbözik a közvetlen szomszédos pontok hőmérsékletétől, a vulkán ki- 

 aludtnak tekinthető. E kijelentéssel azonban csínján kell bánni: mert ha 

 módunkban volna a vulkáni régiók geothermikus gradiensét exakte ismerni, 

 talán nagyon elcsodálkoznánk, ha igen magas temperaturát találnánk már a 

 föld csekély mélységében is az ily területeken. 



A vulkáni magma tulajdonságait illetőleg Brun kísérletei alapján akti v 

 és holt köze'i'ket különböztek meg. Az aktív kőzetek olvadási pontjukon igen 

 erős exhalácíót adnak gáz és fehér ködszerű füst alakjában ; pl. az ohszidiá- 



