44ü OZECK VALDKMÁR 



hőegyensúlyban maradhasson. E számadat az eddig nyert rádiummeuuyiséght'z 

 viszonyítva igen uagj-. de azért nem lehetetlen, hogy a Földben tényleg van 

 ennyi rádium. Elster és Geitel kísérletileg bebizonyították, hogy a légkörben 

 állandóan sok az emauáció. mely csakis a Földben levő radioaktív anyagok 

 bomlásából keletkezhetik. Eve azt találta, hogy a levegő emauációtartalma 

 legalább is 100 t rádiumnak felel meg, mely semmiesetre sem lehet a föld- 

 kéreg nagyobb mélységeiben, mert hiszen az emanáció négy nap alatt már 

 csak félakkora aktivitással bír. Tehát ez is bizonyltja Stedtt előbb említett 

 felfogásának helyességét. 



Ha elfogadjuk, hogy a rádium egyenlően van a Földben eloszolva, akkor 

 egy 13 m vastagságú réteg elegendő volna a légkör emanációjának keletkezésére. 



A Föld rádiumtartalmát ezideig még csak megközelítőleg sem ismerjük 

 s így az itt elmondottak még sok bizonyításra szorulnak. Azt azonban nem 

 tagadhatjuk, hogy a radioaktivitásnak Földünk hőmérsékletében is jelentős 

 szerepe van. Fölfogásunkat már észleletek is bizonyítják némileg. így pl. a 

 Simplon-alagút fúrása alkalmával Wdlf a Föld belsejében a 

 magasabb hőmérsékletű levegő ionizációját jóval nagyobbnak találta, mint a 

 szabad légkörét. Ez azonban csak akkor lehetséges, ha az alagút levegőjében 

 több az emanáció, mint a szabadban, ami viszont a Föld rádiuratartalmától 

 függ. A magasabb hőmérséklet és a rádium között itt okvetlen van valami 

 összefüggés. 



Azt találták továbbá, hogy a radioaktív anyagokban bővelkedő vidékeken 

 a gradiens abnormális értéke által tíínik ki. S én azt hiszem, hogy a hőfor- 

 rások — későbben még több szó lesz róluk — szintén nagyobb radioaktív 

 anyagtartalmuknak köszönhetik magasabb hőfokukat. 



A kőzetek és a talaj radioaktivitás a,. Wdlf előbb említett 

 észleletét megelőzőleg már mások is tettek hasonló megfigyeléseket. 



A talaj radioaktivitásával Elster és üeitel foglalkoztak először. Egy 

 barlang levegőjének ionizációját vizsgálták s arra a fölfedezésre jutottak, hogy 

 vezetőképessége jóval nagyobb volt. mint a közönséges levegőé. Kísérletileg 

 kimutatták, hogy e ionizáció csakis a talajból kiáramló emanáció eredménye 

 lehet. Kísérletük következő volt : 



A földbe mély lyukat ástak, ebbe egy hosszú csövet bocsátottak le s a 

 talaj levegőjét szivattyúval a mérőkészülékbe szivattyúzták. Ezután megmérték 

 azt az időt, mely alatt e levegő kisüti a mérőkészülékbe helyezett megtöltött 

 elektroszkópot és összehasonlították a közönséges szobai levegő kisütőképessé- 

 góvel. Az eredmény azt mutatta, hogy a talaj levegője sokkal jobb vezető, 

 mert a kisütést gyorsabban végzi el, mint bármilyen más levegő. Hasonló 

 eredményt kaptak Ebekt ós Ewers is. 



Az összes kísérletek szerint a különböző földiélók állandó, gyenge radio- 

 aktivitást mutatnak, még pedig a földfelületen levő egyes agyagfélék aktivitása 

 nagyobb, mint a mélyebb rétegekből származóké. Blanc újabban számos mé- 

 rést végzett a talaj radioaktivitására vonatkozólag s azt átlagban 1,5 . lO"-'' g 

 rádiumtartalmúnak találta köbméterenként. Kísérleteinél megtöltött egy edényt 

 f()lddel és azt egy elektroszkóppal együtt üvegbura alá helyezte. Az ily módon 



