A KA DIO AKTI VITÁS ÉS SZEREPE AZ UJABBKORI FÖLDRAJZ-GEOLÓGIAI FELFOGÁSOKBAN. 445 



A vizek radioaktivitása. A radioaktivitás nemcsak a Föld szi- 

 lárd kérgének tulajdonsága, hanem tulajdonsága a vizeknek is. 



Először 11 forrásvizek aktivitását vizsgálták meg s e vizsgálatok eredmé- 

 nyeként azt állíthatjuk, hogy valamennyi forrás mutat több-kevesebb aktivitást. 



A számos vizsgálat közül csak néhány nevezetesebbet akarok megemlíteni. 



Allén H. S. és Lord Blythswood Bath és Buxton hőforrásaiban radio- 

 aktív emanációt találtak. Strutt ugyancsak e két helyen észlelte, hogy a vízből 

 elszálló gázokban rádiumemanáció van és hogy a források iszapjában kimutat- 

 hatók a rádium és sóinak nyomai. Himstedt a baden-badeni hőforrások rádium- 

 emanáeióját, Elster és Geitel pedig az üledékek radioaktív sóit határozták 

 meg. Franciaországban Cdkie és Labord végeztek hasonló megfigyeléseket. 

 Az általuk megvizsgált források majdnem mindegyikében találtak rádiumema- 

 nációt. Pochettino és Sella Olaszország északi forrásainak vizsgálatánál azt 

 észlelték, hogy a víz aktivitása növekedik, ha levegő járja át. A sugárzás nö- 

 vekedését itt is az emanáció okozza. 



Végre a hazánkban végzett megfigyelésekről is meg kell emlékeznem. 



HoFSJANN A. pribrami tanár az 190.5. év tavaszán a pöstyéní vizekkel 

 végzett kísérletei alkalmával kimutatta azok radioaktivitását. A budapestkör- 

 nyéki hévvizek sugárzóképességével Weszelszkt Gyula dr és Frohnbb Román 

 vegyész urak foglalkoznak. 



A források sugárzóképessége kétféle eredetű lehet. Ha a forrásban magában 

 van rádium vagy thorium, akkor az aktivitás ebből ered, ha pedig nincsen, 

 akkor a benne levő rádiumemanáció azokból a rétegekből való, melyeken a 

 víz átjö ; ily esetekben tehát indukált az aktivitásuk. így pl. a pöstyéní hév- 

 források HoRUSiTZKY Henrik geológus szerint valószínííleg őskori kőzetekből, 

 nevezetesen gránitból vagy kristályos palákból fakadnak. Ezek alapján Hofmann 

 a vizek radioaktivitását a gránitból, illetőleg járulékos alkatrészeiből (monazit, 

 tliorit stb.) származottnak tekinti. 



A melegforrások aktivitása általában nagyobb, mint a hidegoké. Üledékeik 

 gyakran igen gazdagok radioaktív anyagokban. A legaktívabb források rendesen 

 oly területeken vannak, melyek régi eruptív közetekből állanak. Ilyennek te- 

 kinthető nálunk Pöstyén, külföldön Baden-Bagen, Plombíéres, BadGastein stb. 



Sajátságos, hogy egymáshoz közel fekvő források vize néha igen külön- 

 böző intenzitású aktivitással bír. 



A forrásokból kijövő gázokat Lord Eayletgh. Eamsay megvizsgálták s 

 bennök szénsavon, oxigénen, nitrgénen kívül héliumot, argont, neont találtak, 

 sőt egyes esetekben a krypton nyomait is kimutathatták. A legnagyobb eddig 

 észlelt héliummennyiséget — 10,0(10 l-t évenként — a Bourbon-Lancy-ban 

 levő forrás adja. 



A folyóvizek aktivitása a forrástól kiindulólag állandóan csökken, iigy 

 hogy a patakok, folyók, tavak vize rendesen alig kimutatható aktivitású. 

 E jelenség okát azzal magyarázhatjuk, hogy az aktivitást okozó emanáció rövid 

 idő alatt teljesen eltűnik s így a folyók vizének sugárzása a forrástól 200 — 250 

 m-nyire már csaknem zérus. Ugyancsak a teljes kisugárzás az oka a gyógy- 

 vizek csökkenő gyógyító hatásának a forrástól való elszállítás után. 



