446 



CZECK VALDEMAR 



Miuden bizonnyal érdekes volna annak !i kikutatása is, hogy egyes, 

 kémiailag meg nem magyarázható gyógyító hatással biró források — pl. a 

 lourdesi — nem-e a radioaktivitásuk következtében ilyenek? 



A tengervíz rádiumtartalmát már számosan megvizsgálták, de a 

 kapott eredmények eltérőek. Sxrutt szerint 1 g tengervízben körülbelül í.JO-szer 

 kevesebb rádium vau. mint 1 g kó'zetben. Eve mérései még ennél is kisebb 

 mennyiséget adnak. Az Atlanti-Oceán észak-amerikai partjai közelében 1 g 



tengervízben 6.10"^'^ g rádiumot talált, ami Strütt eredménye. -^- -nek felel 



meg, míg az óceán középső részein, tehát a parttól tekintélyes távolságban, 

 mindössze 3. lO"*" g rádium jutott 1 g tengervízre. Eve ezekből az adatokból 

 azt az általános szabályt igyekezett felálb'tani, hogy a tengervíz rádiumtartalma 

 a parttól kiindulólag csökken, a legkisebb pedig a tengerek közepe táján. 

 Szerinte e vizek aktivitása a folyók urán- és rádiumtartalmától származik. 

 E magyarázat azonban aligha felel meg a valóságnak, mert egyesek az ő ada- 

 taival éppen ellenkező eredményeket kaptak méréseik alkalmával. Valószínűbb, 

 hogy a tenger /íz sugárzása a tengerfenék üledékes kőzeteinek radioaktív anya- 

 gaiból származik, E felfogás helyességét látszanak bizonyítani Jolly kísérletei, 

 aki a tengervíz alctívitását mindig olyannak találta, mint amilyen az illető 

 hely tengerfenekéről felhozott iszap aktivitása volt. 



A p e t r ó 1 e u m f o r r á s o k szintén aktivak és pedig jóval nagyobb 

 mértékben, mint a közönséges források. Az emanació itt is rövid időn belül 

 elszáll, úgy, hogy a forrásából frissen kijövő, erős sugárzóképességü petróleum 

 rövid időn belül majdnem teljesen elveszíti aktivitását. A desztillált petróleum 

 sugárzása rendkívül csekély, mert a desztilálás alkalmával mintegy mestersé- 

 gesen kihajtjuk belőle az emanációt. 



A forrásból merített petróleum nagy sugárzóképességének megértésére 

 tudnunk kell. hogy a szénhidrogének jobb oldószerei a radioaktív gázoknak, 

 mint a különböző vizek. 



Az atmoszféra radioaktivitás a. Coulomb fedezte fel a leve- 

 gőnek gyönge vezetőképességét, Elster és GEcrEL a már említett kísérletük 

 alkalmával pedig úgy találták, hogy a barlangok levegőjének vezetőképessége 

 jóval nagyobb, mint a közönséges levegőé. Ugyanezt észlelték a földkéreg repe- 

 déseiből kiszivattyúzott levegőn is. Mindkét esetben a vezetőképességet a talaj- 

 ból kiáramló és elillanó radioaktív emanació jelenlétének tulajdonították. 

 Azt is észlelték, hogy a levegő vezetőképességét nagyban befolyásolják a me- 

 teorológiai viszonyok, amit később Gockel, Miss Brooks és mások meg- 

 erősítettek. 



A levegő emanáci(')ja ugyanis nagyobb akkor, ha talaj nedves vagy 

 fagyott, mert az ily talaj átbocsátó képessége jóval erősebb. mint a száraz 

 talajé. Függ a felgyülemlett aktiv csapadék mennyisége a hőmérséklettől is; 

 alacsony hőfoknál nagyobb, mint magasnál, amennyiben 0° C alatt közepes 

 értékben 1-44-szer akkora, mint 0° C-on felül. Növekedik továbbá akkor is. ha 

 a levegő párás és mikor a légnyomás csökken ; tehát fflgg a barometerál- 

 lástól is, 



