522 D! PÁLFV MÓR 



nak. Az öblítő rendszerrel fúrt fúrásokban természetesen ezen vékony 

 agyagrétegeket nem mutatták ki. E homokrétegek a felülethez közelebb 

 sárgaszínüek, lefelé azután szürkébe mennek át. Mindvégig apró csillám- 

 pikkelyeket tartalmaznak (II). A homokréteg alatt — mint a szelvényből 

 látható — egy kavicsos rétegcsoport következik a XII — XIX. sz. fúrá- 

 sok között, amelyet a különböző fúrásokban 20 — 30 m mélyen értek 

 el (III). A X. sz. fúi-ásban még nyomát sem találták meg. de a tőle 

 400 m-re levő XII. számúban vékony rétegben megtalálták a kavicsot, 

 amely alatt durva homok s azután ismét vékony kavicsréteg követ- 

 kezett. A XIV. fúrásban a homokrétegek alatt a felszíntől mintegy 

 30 m-nyire 10 m vastagságban fúrták már át a tiszta kavicsréteget. 

 A XV — XVI. sz. fúrásokban a kavicsréteg közepette egy homoklencsét 

 találtak, sőt az utóbbiban még vékony agyagréteg is ékelődik a kavics- 

 réteg felső része alá s ez az agyagréteg a kavicsréteg között folytatódik 

 észak felé a XVII. és XVIII. sz. fúrásokban is. A kavicsréteg a felszín 

 alatt a XV. és XVI. sz. fúrásokban van a legmélyebben s legnagyobb 

 vastagságát is — hozzászámítva a közbetelepült agyag és homokrétege- 

 ket is — a XVI. sz. fúrás táján éri el, hol összes vastagsága miutegj^ 

 18 m, ebből a tiszta kavics kb. 12 m. A kavicsréteg észak felé a XVII. sz. 

 fúrásig nyúlik, ahol ismét felhajlik, de vastagsága itt még a közötte levő 

 agyaggal együtt 15 m, amelyből közel 10 m még a kavics. A 400 m-nyi}-e 

 levő XIX. sz. fúrásban kavicsrétegnek már nyomát sem találták meg, 

 hanem helyette homok van a megfelelő helyen a fúiásban és egy vé- 

 kony agyagréteg, amely a kavicsrétegek közé települt agyagrétegnek a 

 folytatásába esik. A szelvényből tehát kétségtelenül kitűnik az, hogy a 

 kavicsréteg észak felé és dél felé elvesz, közepe táján lehajlik s közéje 

 lencseszerüen homok és agyagréteg vagy ágyazva. 



Ez a kavicslerakódás legjobban egy folyómeder átmetszetének felel 

 meg. Kevésbé valószínű az a feltevés, hog\- az esetleg eg\' kisebb me- 

 dence kitöltése lenne : ennek ellentmondanak különben az alábl) leírandó 

 hidi-ologiai viszonyok is. A kavicsréteg alatt kiszélesedő és elkeskenyedő, 

 majd teljesen ki is ékülő vékonyabb és vastagabb homok és agyagréte- 

 gek következnek IV. Amíg azonban a déli részen főleg az agyag van 

 túlsúlyban, addig északon a homok játszik lényegesebb szerepet. 



A IV. sz. fúrástól délre az I — III. fúrásokban megváltozik az a 

 kép, amit az északibb fúrásokban láttunk. Ezen fúrásoknál legfelül nem 

 találjuk már azt az átmosott löszszerü anyagot, mint északon, hanem 

 itt már a felszínen sárga, majd szürke homok van és ez tart a felszín 

 alatt mintegy 20 m mélységig. Alatta mindhárom fúrásban vékony — 

 aUg 1 — 1-5 m vastag — kavicsréteg következik. Innen lefelé addig a 

 közel 90 m mélységig, ameddig a fúrások lehatolnak, túlnyomólag agyag- 

 rétegeket találunk, amelyek közé csak alárendelten van homokréteg 



