534 GEDROIC KONSTANTIN 



gázlángon felforraljuk ; két percnyi forralás után lakmuszpapirossal megvizsgál- 

 juk, hogy nem fokozódott-e nagyon az oldat savanyúsága és ha igen la forra- 

 lásnál bázisos eeetsavas sók válnak le és ecetsav szabadul fel), akkor néhány 

 csepp ammóniát (vagy szódát) adunk az oldathoz és megszűrjük. Ha pontosan 

 betartottuk a fenti utasításokat, akkor a keletkezett csapadék gyorsan leülle- 

 pedik és a fölötte levő folyadék színtelen. A szürds alatt a csapadékot tartal- 

 mazó hengerüveget forró vízfürdőre tesszük, mert lehűléskor a csapadék rész- 

 ben oldódik. A csapadékot azután forró vízzel, melyben egy kevés ecetsavas 

 nátriumot vagy ammóniumot oldottunk fel. jól kimossuk. Ha a csapadék erő- 

 sen tapad a poliár falához, akkor kimosás után az odatapadt csapadékot néhány 

 csepp sósavval feloldjuk és kevés ammóniával vagy szódával ismét leválasztjuk. 

 A kimosást addig folytatjuk, míg a mosónzben chlórt, vagy oxálsavas ammó- 

 níummal Cu-ot már nem tudunk kimutatni. A kimosott csapadékot kevés víz- 

 zel hengerüvegbe mossuk át és lü"o-os meleg sósavval feloldjuk. Az oldatot 

 ugyanazon a szűrön át, a melyen a csapadék volt 200 cm^-es lombikba szűr- 

 jük : a hengerüveget és a szűrőt jól kimossuk melea sósavas vízzel. Kihűlés 

 után a lombik tartalmát vízzel feltöltjiik a jelig és két egyenlő részre osztjuk; 

 az egyik részből a Fe,0^-ot. Al,0^-ot és a P^O^-ot együttesen határozzuk meg, 

 a másik részből csak a Fe,0gOt. 



Az egyik részt henger-pohárba öntjük, kevés ammóniát adunk hozzá és 

 addig forraljuk, míg az ammónia szagát már nem érezzük (különben az .1/ 

 egy része oldódik). A csapadékot azon mód forrón leszűrjük és ammóniás forró 

 vízzel a chlórreakció eltűnéséig mossuk. Ezután a csapadékot a szűrövei együtt 

 kiszárítjuk és előre lemért platínatégelyben elhamvasztjuk, kiizzitjuk és mér- 

 legezzük. A másik részből vagy leválasztjuk a vasat ammóniával és oldjuk forró 

 ö'íó-os kénsavban, vagy az oldatot magát porcellán csészében fölös mennyi- 

 ségű kénsavval a sósav teljes elűzéséig többször bepároljuk. Az így kapott 

 kénsavas vasoldatot normál lombikba öntjük ía lombik körülbelül félig legyen 

 tele) és a vasat 5 — 10 cm'* tömény kénsav hozzáadása után vasmentes cink- 

 kel vízfürdőn redukáljuk. A redukálás alatt a lombikot Bunsen-féle szeleppel 

 zárjuk el. s az oldatba még kis platina darabkát is teszünk, hogy a reak- 

 ció gyorsabban menjen végbe. Ha már az összes cink feloldódott és az oldat 

 egy csepp rhodánkálíum hozzáadására nem vörösödik meg, megtöltjük a lombi- 

 kot a jelig vízzel és bedugva jól összerázzuk. Azután kipipettázunk belőle meg- 

 határozott mennyiséget és hengerüvegben tízed, vagy ötvened normál kálium- 

 permangánát oldattal megtitráljuk. 



2. Az alumínium meghatározása. Az alumíniumoxid mennyi- 

 ségét megkapjuk, ha a Fe,0g-\-AL0^ + P,0f, együttes súlyából levonjuk a 

 Fe^O^+PJJ- súlyát. 



3. A mangán meghatározása. A vasosyd, alumíniumoxyd és 

 foszforsav csapadékáról leszűrt oldatból legelőször is a iVn-t liatározzuk meg. 



Az oldatot kisebb térfogatra pároljuk be és ha eközben még vasoxyd és 

 alumíniumoxyd pelyhek válnának ki, akkor azokat leszűrjük, kimossuk, a szűrő- 

 papirossal együtt elégetjük és lemérjük ; a kapott súly kétszeresét pedig hozzá- 

 adjuk a korábban nyert F^Og-i-ALO^+P.O^ együttes súlyához. Az így ka- 



