536 GEDROIC KONSTANTIN 



2. Az a 1 k á 1 i á k meghatározása. A báriumszulfátról leszűrt ol- 

 datot porcelláncsészében vízfürdőn szárazra pároljiik. a maradékot körül- 

 belül '-2 órán át homokfürdó'n szárítjuk, s kihűlés után a csészébe kevés vizet 

 öntve achát törövel óvatosan szétdörzsöljük ; majd vízzel kiegészítjük az oldat 

 mennyiségét körülbelül Í200 cm^-re, mésztejet adunk hozzá határozott lúgos 

 reakcióig (kurkuma papiros megbarnul) és a csészét üvegfedővel betakarva 

 körülbelül egy órára vízfürdőre tesszük. Ezután az oldatot megszűrjük (7 cm-es 

 szűröpapiros, Schl. és Sch. N° 597) és a maradékot addig mossuk forró víz- 

 zel, míg a mosóvíz kb. 1 — P/a liternyi lesz. Az átszűrt oldatot a mosóvízzel 

 együtt kb. áOO cm^-re bepároljuk, 25 cm^ 10% -os szénsavas ammónium olda- 

 tot és ammóniát öntve hozzá, az edényt óraüveggel lefödjük és I2 órán át 

 vízfürdőn melegítjük. A keletkezett csapadékot leüllepedése után leszűrjük, me- 

 leg vízzel kimossuk és a szüredéket szárazra párolván, a kapott maradékot 

 ammóniumsó hozzáadása után kihevitjük ; majd kevés vízben feloldjuk, az 

 oldatot átszűrjük, a szüredéket vízfürdőn töméuyítjük, s a fent jelzett módon 

 újra leválasztjuk belőle a meszet. A leszűrt oldatot ismét szárazra pároljuk, a 

 száraz maradékot kiizzítjuk, kevés vízben feloldjuk és átszűrjük. 



Ha másodszor is mutatkozik még kevés zavarodás a szénsavas ammó- 

 niumtól, akkor a leválasztást megismételjük ; ha pedig harmadszor is zavaro- 

 dást észlelünk, úgy negyedszer is szükséges a leválasztást megismételni ; rend- 

 szerint azonban háromszori leválasztás elegendő lesz. A legutolsó lecsapásból 

 származó szüredéket szárazra pároljuk, a maradékot — miután óvatosan ammó- 

 niát adtunk hozzá — feloldjuk kevés vízben és a szénsavas alkáliák oldatát 

 kis porcellán csészében sósavval szárazra pároljuk (a bepároláshoz nem hasz- 

 nálunk platina edényt, mert a visszamaradt csekély mennyiségű salétromsav 

 hatására platinachlorid juthat az oldatba). A sósavval való bepárolást 3 — 5-ször 

 megismételve a kapott chioridokat kevés vízzel ismert súlyú platinacsészébe mos- 

 suk át, melyben az oldatot szárazra pároljuk. Ezután a csészét óraüveggel be- 

 fedve 2 órán át 130 C°-on tartjuk, majd szabad lánggal óvatosan gyenge vörös 

 izzásig hevítjük és az ammóniumchlorid eltávozása után lehűlve mérlegczzük. 

 A kapott súlynövekedés az alkálichloridok mennyiségének felel meg. A kálium 

 meghatározása végett az alkáüchloridokat kevés vízzel átmossuk egy kicsiny 

 porcelláncsészébe és az oldathoz 10% -os platinachlorid oldatot öntünk. A hozzá- 

 öntendő mennyiségnek kiszámítása a következő módon történik : Föltesszük, 

 hogy az összes alkálichloridok csak nátriumcliloridból állnak ; az ennek meg- 

 felelő platinachlorid mennyiséget úgy számítjuk ki, hogy az alkálichloridok 

 súlyát megszorozzuk 4-1-el. miáltal megkapjuk a szükségelt platinachlorid oldat 

 mennyiségét em^ ékben. Az ilymódon kiszámított mennyiség teljesen elegendő 

 az alkálichlori dóknak lekötésére minden talajban, kivéve a sós talajokat, melyek- 

 ben a káliumtartalom felülmúlja a nátriumtartalmat ; ennélfogva sós talajok- 

 nál a fent kiszámított platinachlorid mennyiségnél többet kell venni. Ha az 

 alkálichloridok mennyisége U'l gr-nál több, akkor rendszerint nem használjuk 

 fel az egész oldatot, hanem annak csak egy részét : Az alkálichloridok oldatát 

 100 cm"-es mérölombikba mossuk be és feltöltve a jelig, csak annyit veszimk 

 belőle, a mennyi O-l gr-nak felel meg. A platinachloriddal elegyített alkáli- 



