A TALAJELEMZÉS MÓDSZEREI. 537 



clüorid oldatot vizfürdöu szirupsűrüségűre pároljuk be, s kihűlés után 80% -os 

 alkoholt ailva hozzá, IJ percig kevergetjük és a kivált kristályokat óvatosan 

 szétnyomkodjuk. Ha elegendő platinaehloridot használtunk, akkor az oldat az 

 alkohol hozzáöntése után is sötétsárga színű ; ha netán világossárga volna, akkor 

 még öntünk hozzá egy kevés platiníichloridot, sósavval megsavanyítjuk és ismét 

 bepároljuk szirupsürűségig. 15 percnyi állás után a tiszta oldatot kis szűrőn 

 átszűrjük, ügyelve arra, hogy a csapadókból lehetőleg kevés jusson a szűrőre. 

 A csapadékot azután SO^o-os alkohollal addig mossuk dekautálva, míg a 

 mosóvíz teljesen színtelen lesz. A kimosott káliumplatinachlorid csapadékot az 

 alkohol elpárologtatása utnu forró vízben oldjuk és pedig a következőképen : 

 A szűrő alá előre lemért platinaesészét teszünk, s a porcelláncsészébe, mely a 

 csapadék legnagyobb részét tartalmazza, kevés forró vizet töltünk és kis láng 

 fölött melegítjük (nem forraljuk föl), a tartalmát időnként üvegpnlcikával meg- 

 kavarjuk. Ezután az oldatot leszűrjük, de úgy, hogy a még fel nem oldott 

 csapadék ne kerüljön a szűrőre. A fel nem oldott részre ismét forró vizet ön- 

 tünk, melegítjük, az oldatot leszűrjük s ezt addig folytatjuk, míg az egész 

 tömeg feloldódott. Ily módon az egész káliumplatinachlorid csapadékot 30 — 

 40 cm-^ forró vízben fel lehet oldani. A káliumplatinachlorid oldatot ezután a 

 platinacsészében vízfürdőn szárazra pároljuk, s a szilárd maradékot szárító 

 szekrényben í órán át szárítjuk 130 C°-on. A kihűlt csészét megmérjük ós a 

 kapott súlytöbbletből 0-19411 -el való szorzás által megkapjuk a talaj K^O tar- 

 talmát. A iVa^O tartalmat úgy számítjuk ki, hogy a chloridok súlyából le- 

 vonjuk a KCl súlyát, melyet a káliumplatinachlorid súlyából 0'3071-el való 

 szorzással kapunk meg. A kapott számot átszámítjuk az összes alkálichloridok 

 mennyiségére (feltéve, hogy az oldatnak csak egy részét használtuk fel a ká- 

 lium meghatározására), s az ily módon kiszámított NaCl mennyiséget 0"53076- 

 tal szorozva megkapjuk a lemért talajnak Na^O tartalmát. 



C) A sósavval való oldás után visszamaradó oldhat- 

 lanrész elemzése. A talajnak sósavval való kivonatolása után vissza- 

 maradt légszáraz oldhatlan részéből meghatái'ozzuk : 1. Az ízzitásí veszteséget, 

 2. A kovasavat, melyet a sósav a kovasavas ásványokból felszabadított. 



1. Az izzításí veszteség meghatározása. Lemérünk 5 gr-ot 

 az oldhatlan maradékból és platínacsészében addig hevítjük, míg a benne levő 

 szerves anyagok teljesen elégnek. A hevítést eleinte kis lánggal kezdjük és a 

 lángot fokozatosan erősítjük; az izzítás befejezése előtt a csészét befödjük 

 platinafedó'vel. Izzítás után exikkátorba helyezzük és kihűlés után lemérjük. 

 Az első lemérés ntán ismét 10 — 15 percig izzítjuk a csészét, azután lemérjük 

 és ha a két mérés egybevág, akkor nem izzítjuk tovább; egyébként az ízzítást 

 még egyszer meg kell ismételni. A lemért súlyt átszámítjuk az egész oldhat- 

 lan maradékra, mely a sósavval való kivonatolás után visszamaradt, s az ered- 

 ményt 100 gr talajra vonatkoztatva (ha 50 gr talajt vettünk feldolgozás alá, 

 akkor az eredményt megszorozzuk 2-vel), megkapjuk a talajnak sósavban nem 

 oldható ásványi részét, százalékokban kifejezve. 



2. A kovasav meghatározása. A talajban levő kovasavas ás- 

 ványokból sósav hatására levált kovasavat 10%-os szódaoldattal kivonhatjuk 



Földtani Közlöny. XLII. köt. 19IS. 36 



