A TALAJELEMZÉS MÓDSZEREI. 539 



hatlan maradékra, mely a sósavval való oldás után visszamaradt, s azután 

 100 gr talajra vonatkoztatjuk {ha a sósavas kivonatot 50 gr-ból készítettük, 

 akkor kettővel megszorozzuk). A kovasav meghatározásának ellenőrzésére a 

 talajnak szódalúggal végzett kilúgzása után visszamaradt részét platinatégelybe 

 vagy csészébe helyezzük, a szűrőt elégetjük, a maradékot pedig kiizzítjuk, 

 lemérjük és súlyát 100 gr talajra átszámítva, megkapjuk a talaj 10%-os só- 

 savban és 10%-os szódalúgban oldhatlan részét százalékokban. Ha az ered- 

 ményt a sósavban nem oldódó talajrész százalékos mennyiségéből kivonjuk, 

 akkor a maradék a 10%-os szódalúgban oldódó kovasavat fogja mutatni. 

 A számítás iitján nyert adat azonban rendesen nagyobb, mint az, melyet 

 közvetlen meghatározás útján kaptunk, mert a szódalúg egyes ásványokból 

 a kovasavon kívül még bázisokat is old fel. 



m. FEJEZET. 

 A talaj teljes elemzése. 



Az izzítási veszteség és az ásványos rész megha- 

 tározása. 5 gr légszáraz talajt platinacsészében kiizzítunk, miközben platina- 

 pálcikával többször megkeverjük. Az izzítást kis lánggal kezdjük s a lángot 

 fokozatosan erősítjük a csésze alatt. Ha már az összes szerves anyag elégett, 

 a hevítést beszüntetjük, s a csésze tartalmát kihűlés után isreét jól össze- 

 keverjük, azután kivesszük belőle a platinapálcikát, a reá tapadt talajszemcsé- 

 ket kis ecsettel visszaseperjük a csészébe, melyet ismét kb. 10 percig erősen 

 izzítunk. Izzítás után exikkátorba tesszük és lehűlés után megmérjük. Mint- 

 hogy a kiizzított talaj nagyon hygroszkópos. egy lemérés nem lesz elegendő, 

 tehát a csészét megismételt kiizzítás és lehűlés után líjra megmérjük. Az ily 

 módon meghatározott súlycsökkenést megszorozzuk 20-al. a szorzatból levon- 

 juk a légszáraz talajban levő hygi'oszkópos víz mennyiségét, s az eredményt 

 átszámítjuk a száraz talajra (azaz ^°°;ioo-A faktorral szorzunk, hol A a 

 légszáraz talaj nedvessége százalékokban). Az eredmény a száraz talaj izzítási 

 veszteségét mutatja százalékokban kifejezve. Az így kiszámított adatot 100-ból 

 levonva, a száraz talajnak százalékokban kifejezett ásványtartalmát kapjuk 

 meg. Ha a talaj földfémkarbonátokat, alkáli bikarbonátokat és chloridokat is 

 tartalmaz, akkor az izzítás alkalmával a szerves anyagokkal és a vízzel együtt 

 a szénsav és a chloridok is eltávolodnak, s így az izzítási veszteség nagyobb 

 lesz, az ásványos alkotórészek értékszáma pedig következőleg kisebb. Ezt a 

 hibát a következő eljárással kerülhetjük el : A kiizzított talajt megnedve- 

 sítjük szénsavas ammónium oldatával és szárítóban 150 C° hőmérsék- 

 let mellett állandó súlyig szárítjuk. Nélia azonban még ezzel az eljárással 

 sem kapunk kielégítő eredményeket. Egyrészt azért, mert vannak olyan tala- 

 jok, melyeknél az izzítás alkalmával elillant szénsavat nem tudjuk szénsavas 

 ammónium segítségével pótolni, másrészt azért, mert némely talaj annyira 

 megköti a szénsavas ammóniumot, hogy azt hozamosabb szárítással sem va- 



3G* 



