A TALAJELEMZÉS MÓDSZEREL 541 



a melegítést rendkívül óvatosan kell kezdeni ; eleinte csak igen kis lánggal 

 hevítjük a lombikot, s mivel a folyadék nagyon erősen habzik, ügyelünk arra, 

 hogy a hab az üveg száján ki ne fusson (a lombikot megrázzuk, vagy ha ez 

 nem segít, 2—3 csepp alkoholt vagy étert cseppentünk bele). Ha a habzás 

 szünőben van, akkor megnagyobbítjuk a lángot s addig forraljuk a folyadé- 

 kot, míg színtelen lesz. Miután így a talajnak szerves vegyületekhez kötött 

 nitrogénjét átalakítottuk kénsavas vegyületté (részben amid vegyületté : [Ifg 

 AV/jJjSO^), a lombikot kihűlésig félre állítjuk, s azután megkezdhetjük az am- 

 mónia ledesztillálását '. A desztilláló készülék szedőjét képező 250 cm^ űrtar- 

 talmú Erlenmayer-féle lombikba pontosan lemért mennyiségű (25 — 40 cm'^) 

 n/ii) kénsavat öntünk és a szedőt úgy kötjük össze a hűtő csövével, hogy 

 annak vége a folyadék felszíne alá érjen. A desztilláló lombikba (amely ren- 

 desen ^,4 — 1 liter űrtartalmú) körülbelül 100 cm^ desztillált vizet öntünk, 

 azután óvatosan beleöntjük a kénsavas oldatot, s a lombikot kevés vízzel ki- 

 öblítve, ezt is a főzölombikba öntjük. Ezután 80 cm^ nátronlúgot- (50 gr 

 náti'iumhydroxyd 1 liter vízben) töltünk a lombikba és kevés cinkport szórván 

 bele gyorsan bedugaszoljuk, s megkezdjük az ammónia ledesztillálását^ A desz- 

 tillálás befejezése után a lűítö végét kiemeljük a savból, leöblítjük vízzel és a savat 

 kihűlése után n, 10 báriumhydrosyd oldattal megtitráljuk, hogy az ammónia 

 által elhasznált savmennyiséget megállapíthassuk. Indikátor gyanánt lakmoidot,* 



■' Ha ii desztillálást uem végezzük közvetlenül a kénsavval való forralás 

 után, akkor a kénsavas oldatot úgy tesszük el, hogy ahhoz animóniagáz ne férhessen. 

 Ebből a célból az oldatot porcelláu, vagy üvegcsészébe öntjük és ezt üvegharang 

 alatt tömény kénsav fölé helyezzük. 



- A nátronhigban nem szabad ammóniának lenni. Tisztaságáról a következő 

 módon győződünk meg : 10 cm' nátronlúgba híg kénsavat, néhány csepp indigó 

 oldatot és utána 10 cm'' tömény kénsavat öntünk (2-5 gr finom indigót lassacskán, kis 

 adagokban, folytonos keverés és hűtés közben tömény kéusavban oldunk úgy, hogy 

 6 rész kénsavra 1, rész indigó essék ; az így nyert oldatot feltöltjük 300 cm'-re). 

 Ha a nátronlúgban nincs ammónia, akkor a keverék hosszú állás után is megtartja 

 kék színét, ha azonban van, akkor elsziutelenedik ; ez esetbon a lúgot előbb jól ki 

 kell főzni. 



3 Amikor a nátronlúgot a desztilláló lombikba a kénsavhoz öntjük, a lombi- 

 kot balkezünkben kissé ferdén tartjuk, hogy a jobbkezünkben levő mérőhengerből 

 öntött lúg a lombik falán fusson végig és a kénsav alatt rétegződjék, naiáltal elkerül- 

 jük azt, hogy a két oldat idő előtti keveredése alkalmával ammóniumfejlődés és 

 egyben veszteség álljon elő. A lúg beöntése után hamar beleszórjuk a lombikba az 

 előre elkészített cinkport és most a lombikot visszabillentvón az egyenes állásba, 

 gyorsan összekötjük a hűtővel. 



* A kereskedésbon kapható lakmoid rendesen nem tiszta ; minél tisztább, 

 annál könnyebben oldódik forró vízben, tehát ha a lakmoid forró vízben nem ad 

 sötétkék oldatot, akkor nom tiszta. A lakmoidoldatot a következőkép készítjük : 

 8 gr finomra őrölt lakmoidot leöntünk 100 cm^ 20% alkoholt tartalmazó vízzel és 

 '/í óráig vízfürdőn melegítünk. Azután az oldatot leszűrjük és 100 cm' tiszta 

 alkoholt töltünk hozzá. 



