542 GEDROIC KONSTANTIN 



congóverest, * vagy rosolsavat - használimk. Miutí'm meghatároztuk a párlat- 

 ban báriumhydroxyddal azt a savmennyiséget, amely a lepárolt ammónia 

 lekötése után még megmaradt és ezt a mennyiséget levonjuk abból, ame- 

 lyet eredetileg a szedőbe öntöttünk és a különbséget megszorozzuk 0'0014-el 



í ^Yri — ^~D3g)' 'íkkor megkapjuk grammokban az elemzéshez lemért 



talajmennyiség nitrogéntartalmát. 



A humusz meghatározása. A humusz meghatározáshoz felhasz- 

 nálandó talajmintából, mint azt már a nitrogén meghatározásánál is említet- 

 ttik, nagyító üveg és finom csipesz segélyével kiszedjük az összes növényi 

 részeket és gyökérdarabokat. Az elemzésre 2 — 5 gr talajt mérünk le a benne 

 levő humusz mennyisége szerint. Oly talajoknál, melyekben szénsavas mész 

 van, Knopp eljárása szerint, mésztelen talajoknál pedig Gustavson eljárása 

 szerint határozzuk meg a humuszt. 



A Knopp-féle humusz meghatározás. A Knopp-féle el- 

 járásra vonatkozólag a következőket jegyezzük meg: Az elemzéshez ugyanazt 

 a készüléket használjuk, mint a szénsavmeghatározáshoz (54U-ik lap), de a kö- 

 vetkező részekkel kiegészítve : 



1. A humusz elégetésére szolgáló! lombik és a hűtő közé U alakú 

 csövet iktatunk, melyben fényesre csiszolt vasdrót vau a kénsav által kiűzött 

 foszforhydrogén és sósavgáz megkötésére. 



2. Az elnyelő készülék mögé (melyben kénsav van) U alakú csövet kap- 

 csolunk, melybe víztelenített rézgálieot teszünk a kénhydi-ogén megkötésére, 

 mely némely talaj hevítésekor keletkezik. A lemért talajt kevés vízzel bele- 

 mossuk a főző lombikba és híg kénsavval öntjük le, hogy a szénsavat kiűzzük, 

 mint azt a szénsavmeghatározáskor tenni szoktuk (abban az esetben, ha a 

 szénsavat is meg akarjuk előbb ezen részletből határozni, először kiszivatjuk 

 a lombikban levő levegőt és tiszta szénsavmentes levegővel töltjük azt meg). 

 A szénsav Idűzése után a csapos tölcséren keresztül 10 — 15 cm' tömény kén- 

 savat eresztünk a lombikba és közvetlenül utána chromsavoldatot (50 gr 

 CrO^-ot véve 100 cm oldatra). A chromsavoldat mennyiségét a humusz tar- 

 talom szerint állapítjuk meg. Ha a keveredés után a reakció lassanként meg- 

 szűnik, a folyadékot fokozatosan forrásig hevítjük, s 10 — 15 percen keresztül 

 forrásban tartjuk. 



Humusz meghatározás égetéssel, Gustavsonszerint. 

 A meghatározás elégetés útján történik, s az égés alkalmával képződő CO^ 

 mennyiségéből számítjuk ki a húmusztartalmat. Az égetéshez a szokásos ne- 

 hezen olvadó üvegcsövet használjuk. A cső hossza körülbelül 50 em, átmérője 

 2 — IV2 cm és az elnyelő készülékek felé eső részén két azbeszt vagy vörös- 

 réz sodronyhálóból készült dugó vau benne, egymástól körülbelül 10 cm távol- 



* ' i gr kongóverest felolduuk 90 cm^ vízbeu, melyhez azután 10 cm^ 96"o-os 

 alkoholt ailuuk. 



^ '/i gr rosolsavat feloldunk 50 cui-' alkoliolban és az oldathoz 50 cm' vizet 

 öntünk. 



