A TALAJELEMZÉS MÓDSZEREI. Ö49 



mennyiségű kénsavat és szénsavas alkáliákat tartalmaznak, a 250 cm-^ oldat 

 sok is lehet. Általában kerülnünk kell azt, hogy sok száraz anyagot nyerjünk, 

 mert a lemérést követő izzítá.s, melynek a szerves anyagok elégetése a célja, 

 igen nehézzé válik. 



A vízben oldható ásványi anyagok összessége. A kiszá- 

 rított és lemért száraz maradékot a platinacsószében szabad láng fölött kiiz- 

 zítjuk, hogy az oldatban feloldva volt szerves anyagok elégjenek. Pontos ered- 

 mény elérése céljából eleinte kis lánggal kezdjük a hevítést és lassan nagyob- 

 bítjuk a lángot, de a Bunsen-égöt nem nyitjuk ki teljesen, különben az OIó 

 ásványi sók is elpárolognak. Ha az első izzítás alkalmával a szerves anyagok 

 nem égnének el teljesen, akkor a száraz maradék sóit kevés forró vízben 

 feloldjuk, az oldatot vízfürdőn szárazra pároljuk, s a maradékot iijra kiiz- 

 zítjuk.' 



Ha a vizes kivonatban szénsavas sók is vannak (ha csak nem savas 

 hatású talajból készült a vizes kivonat)- akkor kiizzítás után a maradékot 

 szénsavas ammónium oldatával nedvesítjük meg, ezután kiszárítjuk és a szá- 

 rítóban 150 C° liömérséklet mellett állandó súlyig szárítjuk. Ha a száraz ma- 

 radék súlya csekély (kisebb mint 0'05 gr), akkor 3 órai szárítás teljesen 

 elegendő. 



A talajkivonat savas vagy lúgos hatásának meghatá- 

 rozása. Kételyek elkerülése céljából mindenekelőtt tisztáznunk kell azt, hogy 

 mit nevezünk lúgos hatású és mit savas hatású talajnak. Lúgos hatású minden 

 talaj, mely szénsavas sókat tartalmaz (vagy más lúgos hatású sók vannak 

 benne) ; savas hatású az a talaj, melynek vizes kivonatában szabad vagy nem 

 teljesen kötött szerves sav van. A talaj kivonatot akkor is lúgosnak mondjuk 

 és lúgosságot határozunk meg benne, ha az szabad, vagy félig kötött szénsavat 

 tartalmaz ; savanyúnak csak abban az esetben mondjuk, ha szerves savat tar- 

 talmaz. A savasság és lúgosság meghatározására két indikátort használunk : 

 Methyloranget és phenolphtaleint. Az előbbi semleges hatású ; a lúgos anya- 

 gok sárgára, a savak pirosra festik, gyenge savak iránt nem érzékeny (szén- 

 sav, szerves savak) és ezért savas talaj kivonatok vizsgálatára nem alkalmas. 

 A phenolphtalein is semleges hatású test ; savas oldatban színtelen marad, lúgos 

 oldatban megpirosodik. Gyenge lúgok iránt érzéketlen, ellenben rendkívül 

 érzékeny a gyenge savakkal szemben, ezért, ha a talajkivonat szabad szénsa- 

 vat, vagy bikarbouátokat tartalmaz, phenolphtalein hozzáöntése után is szín- 

 telen marad, akár csak szabad szerves sav volna az oldatban. A phenolphtale- 

 innek ezt a tulajdonságát nem szabad szem elől téveszteni akkor, ha ismeret- 



' Ha az ismételt kiizzítás nem vezet célhoz, akkor a kiizzitott maradékot 

 feloldjuk vízzel, igen kis szűrön átszűrjük, a szűröpapirost kimossuk néhány csepp 

 meleg vízzel, megszárítjuk és a rajta levő maradékkal együtt platinacsészében el- 

 égetjük ; az átszűrt oldatot ezután beöntjük a csészébe a szürőpapiros hamujához, 

 vízfürdőn szárazra pároljuk, ismét kiizzitjuk és lemérjük. 



- Nem tartalmaz ellonmonilást, mert némely savas hatású talajból készült 

 vizes kivonat izzítási maradéka tartalmaz szénsavas sót. 



