A TALAJELEMZÉS MÓDSZEREI. 551 



A normális szénsavas sóktól eredő lúgosság meg- 

 határozása, vagyis a CO3' iónok mennyisége. Kis üvegedény- 

 ben levő 25 — 50 cm^ talajkivonathoz 1 — 2 csepp phenolphtaleint teszünk; 

 ha az oldat megpirosodik, akkor az annak a jele, hogy normális karbonátok 

 vannak benne. Ebben az esetben az oldatot n 100 • kénsavval, vagy sósavval 

 titráljuk meg A piros színeződés eltűnése a reakció befejeztet jelenti. Nagyobb 

 pontosság elérése céljából, hogy a titrálás határát biztosan megállapíthassuk, 

 a pohár mellé, melyben a titrálást végezzük hasonló nagyságú üvegpoharat 

 helyezünk és ebbe ugyanannyi talajkivonatot öntünk, mint az elsőbe.- Mind 

 a két poharat fehér lapra állítjuk. Abba a pohárba, amelyben a phenolphtalein 

 van, cseppenként addig adunk n/lOO savat, míg a két pohárban levő folyadék 

 színe megegyezik. Minthogy a titrálás alkalmával a piros szín csak akkor 

 tűnik el, midőn már az összes normáUs karbonátokból kettedszénsavas só képző- 

 dött, a kapott cm^-ek számát megszorozva kettővel, megkapjuk a vizes oldat- 

 ban levő összes karbonátokat 100 gr talajra^ vonatkoztatva; megszorozva a 

 kapott számot 00003-al (1 cm^ n 100 savnak 0-0003 gr CO3 ión felel meg), 

 megkapjuk az alkáhákhoz kötött CO3 iónok súlyát 100 gr talajban. Ha ellen- 

 ben a cm^-ek számát 0'000a.30ü-el szorozzuk meg, akkor a 100 gr talajban 

 levő A^fljCOg súlyát kapjuk meg, minthogy 1 cm^ n 100 savnak 00005305 gr 

 A'í/jCOg felel meg. Ha a phenolphtalein hozzáöntése után az oldat nem piro- 

 sodik meg, ez arra mutat, hogy benne a kettedszénsavas sók vannak túlsúly- 

 ban (vagy a talajoldat savas kémhatású). A phenolphtalein rendszerint nem 

 is színeződik, csak nagyon széksós terraőszék foltokból (különösen az oszlopos 

 elválású szintből) származó talajminták vizes kivonatában, továbbá lia a talaj- 

 minta sokáig hevert a laboratóriumban, midőn nagyobb mennyiségű normális 

 karbonát keletkezik benne. Vonatkozással az itt közölt elemzési eljárásra, a 

 következőket jegyezzük még meg. Először is, ha normális karbonátok meghatá- 

 rozásáról van szó, akkor a talajkivonat készítéséhez oly vizet hasznáhmk, 

 melyben szénsav nincs. Másodszor szem előtt kell tartanunk azt. hogy a 

 phenolphtalein a normális karbonátoktól éppen úgy megpirosodik, mint a kova- 

 savas és szerves savas alkálisóktól ; ennélfogva a fent leírt titrálás alkalmával 

 az összes karbonátokkal együtt az alkáliáknak kovasavas és szerves savas sóit 

 is megtitráljuk. Ha mi tehát a lúgosságot csak karbonát képében hozzuk 

 kifejezésre, ez azért történik, mert nincs még olyan eljárás, melynek segélyével 

 ezen sókat külön-külön lehetne egymás mellett meghatározni ; másrészt, mert 

 hatásukban és tevékenységükben, melyet a talajra és a talajt borító növényi 

 takaróra gyakorolnak, közelebb állnak a normális karbonátokhoz, mint a 

 kettedszénsavas sókhoz, minthogy mind a háromféle vegyület tartalmaz hydroxyl 

 (0//)iónt. 



Az összes lúgosság meghatározása. Ugyanabba a pohárba, 



* Vagy n/50 savval, de semmi esetre sem erősebbel. 



- Ez a segítség különösen olyan talajkivonatoknál ajánlatos, melyeket szerves 

 anyagok színesre festenek. 



8 Ez a súly a legalkalmasabb a számítás alapjául. 



