A TALAJKLEMZÉS MÓDSZEREI. 553 



rübbnek : 50 cm'^ vizes kivonatot piatimicsészében vizfürdó'u szárazra párolunk, 

 s a maradékot anélkül, hogy a csésze lehűlne, kevés forró vízzel leöntjük és 

 kaucsukvégü üvegpálcikával felkeverjük. Ezután a forró oldatot kis szűrön 

 leszűrjük. Az oldást kevés forró vízzel többször ismételjük (mintegy 10-szer), 

 s utoljára a szűrőpapirost is kétszer kiöblítjük forró vízzel. Minél kissebb 

 vízmennyiséget veszünk egy-egy feltöltésre, annál hamarabb lúgzódik ki tel- 

 jesen a száraz maradék és annál tökéletesebb lesz az alkálikarbonátoknak a 

 földfémkarbonátoktól való elválasztása.' Ha az oldatban sok földfémkarbonát 

 volt, az a szüröpapiroson is meglátszik, melyet ez esetben kiszárítunk és külön 

 lemérünk. A kapott szüredékben az alkálikarbonátok normális és kettedszén- 

 savas sók alakjában vannak jelen, s meghatározásukat methylorange indikátor 

 segítségével végezzük éppen úgy. mint azt az előző fejezetben elmondot- 

 tuk volt. t. i. az oldatot rózsaszínű árnyalat megjelenéséig titráljuk savval. 

 A reakció befejezésének pontos megállapítása céljából itt is egy második üveg- 

 poharat állítunk a titrálandó oldatot tartalmazó pohár mellé, melybe ugyanannyi 

 oldat és ugyannyi csepp methylorange teendő, hogy színárnyalata megegyezzék 

 a titrálandó oldatéval.- Ha a methylorange jelenlétében való titráláskor elhasz- 

 nált n 100 sav cm^-einek számát átszámítjuk 100 gr talajra és megszorozzuk 

 0-OOOGl-el, akkor a talaj azon HCO'^ ión tartalmát fogjuk megkapni százalé- 

 kokban kifejezve, mely kizárólag az alkáliákhoz volt kötve, s a lepárlás előtt 

 részint normális, részint kettedszénsavas só alakjában volt jelen a vizes kivo- 

 natban Ha az összes lúgosságot kifejező HCO's iónok összegéből kivonjuk az 

 alkáliákhoz kötött részt, akkor a maradék a lúgosságnak azt a részét képezi, 

 melyet a szénsavas földfémsók okoztak. Minthogy továbbá a vizes kivonatban 

 rendesen kettedszénsavas mész van túlnyomó mennyiségben, a HCO'g iónok 

 ezen részét anélkül, hogy valami nagy hibát követnénk el,_ a mészhez kapcsol- 

 hatjuk, s az eredményt a kettedszénsavas mész [CmIHCO^]^) mennyiségében 

 fejezzük ki, mely célból a HCO'^ iónok mennyiségét megszorozzuk 1'33-mal. 

 Továbbá, hogy megtudhassuk azt, vájjon az alkáli- és földfémbikarbonátok összegé- 

 ből mennyi esik az alkálibikarbonátokra, a líCO'z iónok százalékos összegé- 

 ből, melyben mind a kétféle elemcsoport által lekötve tartott rész bentfoglal- 

 tatik, kivonjuk azt a részt, mely tisztán a földfémek által volt lekötve, akkor 

 a maradék adja a keresett értéket, azaz az alkáliákhoz kötött IK'.O'i iónok 

 százalékos mennyiségét. Minthogy az alkáli tartalmú talajokban majdnem tisz- 

 tán csak szénsavas nátrium van, ennélfogva feltehető, hogy a HCO'i ión nagy- 

 része nátriumhoz van kötve és pedig savanyú szénsavas só alakjában, s ezért 

 a HCO's iónok e részét nátriumsó alakjában fejezhetjük ki. 1 gr HCOi 1"38 gr 



' A mész leválasztását oly módon is végezhetjük, hogy a vizes oldatot víz- 

 fürdőn kis térfogatra bepároljuk ; tapasztalásuuk szerint azonbíin ez az eljárás nem 

 pontos, mert némely vizes oldatból még besűrítés után sem válik le az összes 

 mésztartalom. 



2 E célból a következőképen járunk el : A fent leírt eljárásnak két rész folya- 

 dékot vetünk alá, s egyenlő két pohárba szűrjük le őket, azonkívül ügyelünk arra, 

 hogy a szűrök kimosására is egyenlő mennyiségű vizet használjunk. 



Földtani Küllüny. XLll- köt. 191S. 3' 



