554 GEDKOIC KONSTANTIN 



NaíICOg-nak felel meg; lia tehát az iónok mennyiségét 1 -SS- al megszorozzuk, 

 megkapjuk a talaj nátriumbikarbonát tartalmát. Ha az eredeti vizes kivonat 

 nem tartalmazott normális szénsavas alkáliát, akkor az a savmennyiség, melyet 

 a beszárított és újra feloldott 50 cm" talajkivonat megtitrálására methylorange 

 mellett elhasználtunk, az eredeti oldatban volt savanyú szénsavas alkálisó 

 mennyiségét jelenti. Ha ezt az értéket átszámítjuk 100 gr talajra s 0*0(l061-el 

 megszorozzuk, akkor megkapjuk a talajnak alkálibikarbonátokban lekötött 

 l[Ci>[; ión tartalmát; ha pedig 0-00084-1-el szorozzuk meg. akkor a NnllCO^ 

 tartalmát nyerjük (1 cm^ sav 0-00061 gr llt:Oli iónnak, vagy 0-000841 gr 

 .Vf(/7C'>3-nak felel meg) ; ha a talajnak ezt a %-os ióntartalmát az összes 

 lúgosságot százalékokban kifejező számból levonjuk, akkor azt a HC.D'i ión 

 mennyiséget kapjuk meg, mely tisztán mészhez volt kötve. 



Következtetések. 



Az elmondottak alapján a vizes oldatban a következő alkotórészeket hatá- 

 rozhatjuk meg: 1. A normális szénsavas alkálisókat. 2. A savanyú szénsavas 

 alkálisókat. 3. A földfémek savanyú szénsavas sóit. Ezen három adaton kívül 

 mindazon talajoknál, melyeknek vizes kivonatában normális karbonátok vannak, 

 az elemzési táblázatban még egy negyedik adatot is feltüntethetünk, neveze- 

 tesen a HCO's iónoknak azt a mennyiségét, melyet az oldatnak beszárítás után 

 methylorange indikátorral való megtitrálása révén határoztunk meg, s e számot 

 100 gr talajra átszámítva, mint HCO's ión tartalmat, vagy mint yaHCO'^ 

 tartalmat tüntetjük fel ; ez a szám mutatja a szénsavas alkáliáktól eredő lúgosság 

 fokát. A földfémek és aliiíliák normális és savanyú szénsavas sói között lévő 

 arány nagyon ingadozó, s annak változásaira a következő tényezők hatnak : 

 A mintavétel ideje, az elraktározás módja a laboratóriumban és a raktározás 

 idejének tartama. A bikarbonátok folytonos változásnak vannak alávetve, a 

 normális karbonátok ezzel szemben sokkal állandóbb alkotórészei a talajnak, s 

 ennélfogva ezeknek megjelölése nagyobb fontosságú. Ha a mintában nincsen 

 normális szénsavas só, akkor az alkáhkarbonát fogja ezt az adatot pótolni. 



Altalános tudnivalók. Ha a talajban sok a szénsavas alkália. 

 akkor a vizes oldat sötét színű lesz, sokszor annyira, hogy nem is lehet köz- 

 vetlenül megtitrálni ; ilyen esetben az oldatot annyira felhígítjuk, hogy a 

 színeződés, illetve a színváltozás megállapítható legyen. Természetes, hogy a 

 hígításhoz szénsavmentes, kifőzött vizet használunk. 



A lúgosság meghatározását és annak kiszámítását 

 tárgyaló példák. 



.4^ A kivonat tartalmaz normális karbonátokat. I. 50 

 cm" vizes kivonat (10 gr száraz talaj) titrálására elhasznált n 100 lí^SO^ : 

 1. Phenolphtalein indikátorral 2 cm"; 100 gr talajra számítva 20 cm". 20:^ 

 2x0-00030 = 0-0120%' í.'Og ión, mely alkáliához van kötve. 2. Ugyanez a folya- 

 dék methylorange jelenlétében tovább titrálva : 8 cm" ; 100 gr talajra : 80 cm"; 



• Ezentúl mindég 100 gr talajra srámítva. 



