556 GEDROIC KONSTANTIN 



sem alkalmas. De ez az indikátor mégis ad némi képet a talaj savanyú- 

 ságáról ; ugyanis segítségével meg lehet állapítani: 1. A vizes oldat összes 

 savanyúságát, mely a szabad szénsavtól és a szabad vagy félig kötött szerves 

 savaktól ered. '2. Azt a savanyúságot, mely tisztán a szabad, vagy teljesen le 

 nem kötött szerves savaktól ered. 3. A két első meghatározás eredményének 

 a különbségéből megállapíthatjuk azt a savanyúságot, mely tisztán a szabad 

 szénsavtól ered. Magától értetődik, hogy ezen meghatározásokhoz csak olyan 

 vizet használhatunk, mely szabad szénsavat nem tartalmaz, továbbá, hogy a 

 savas hatás meghatározására mindég friss talaj kivonatot készítünk. 



1. Az összes sav tart alom meghatározása. 50 — l(tn cm'' 

 vizes kivonatot hengerpohárban egy csepp phenolphtalein hozzáadása után 

 n 100 Ba(OH)a oldattal megtiti-álunk ; a titrálás akkor vau befejezve, ha a 

 piros színeződés nem tűnik többé el. Az elhasznált lúg mennyiségét átszámít- 

 juk 100 gr talajra. 



2. A vizes kivonatban levő szabad és teljesen le nem 

 kötött szerves savaktól eredő savanyúság meghatározása. 

 50 — 100 cm' vizes kivonatot a szabad szénsav kiűzése céljából felforralunk, 

 s a forralást addig folytatjuk, míg az eredeti oldatmennyiség ^ s része el- 

 párolgott. Ezután 1 csepp phenolphtaleint adva hozzá, megtitráljuk n/100 

 Ba(OH)^-áal. míg maradandó piros színeződés jelentkezik. Az elhasznált lúg 

 mennyiségét átszámítjuk 100 gr talajra, s a savanyúságot n 100 lúg cm^-ek- 

 ben fejezzük ki. 



3. A szabad szénsav okozta savanyúság meghatáro- 

 zása. A szabad szénsav okozta savanyúságot úgy kapjuk meg, ha az 1. meg- 

 határozáskor kapott számból kivonjuk a i. meghatározáskor kapott számot. 

 Az eredményt megszorozzuk 0-000:>:2-vel (1 cm^ n 100 BaidHVna'k 0-000i)'2 gr 

 COj felel meg), s így a vizes kivonatban levő CO^ mennyiségét nyerjük 

 grammokban kifejezve. 



A chlór meghatározása. 25— 50 cm' vizes kivonatot henger- 

 pohárba, vagy porcelláncsészébe öntünk. Ha az oldat savanyú vagy lúgos, 

 akkor előbb közönbösíteni kell. Közönbösítés után 2 — 3 csepp telített chróm- 

 savas kálium oldatot adunk hozzá és n 100 ezüstnitrát oldattal megtitráljuk; 

 a reakció végét az oldat színének pirosra változása jelzi. A színeződés ponto- 

 sabb meghatározása céljából ajánlatos ugyanolyan pohárba hasonló mennyiségű 

 vizes oldatot önteni. 2 — 3 csepp chrómsavas kálium oldattal elegyíteni, s titrálás 

 alatt a folyadék színváltozását állandóan összehasonlítani ezzel. Ha az oldatban 

 sok a chlór és a titrálás közben kiváló eziistchlorid a színösszehasonlítást meg- 

 nehezítené, akkor az összehasonlító folyadékba is annyi n 100 AgIS'(\-ot 



seggel nem alkalmasak a savanyúság mennyiségi meghatározására. Lakmoid még 

 használható volna, ámbár ez sem alkalmazható minden esetben a folyadék savtar- 

 talmának mennyiségi meghatározására. Ami a methylorauget illeti, tapasztalatunk 

 alapján csak egyetlen esetben voltunk képesek ennek az indikátornak segítségével 

 egy nagyon elpodzolosodott talajnál, melyet a levegőn hosszabb időu át nedves 

 állapotban tartottunk, a savanj-ú reakciót kimutatni, s azt meghatározni. 



