574 TÁRSULATI UOYEK. 



Elnök ezután fellii%'ja Éhik Gídla vendéget : A b r a s s ó i p r e <? 1 a c i á 1 i s 

 fauna címen hirdetett előadásának megtartására. 



1. Éhik Gyüla vendég «A brassói p r e g 1 a c i á 1 i s f a u n a» című elő- 

 adásában elsőbb ToDLA két brassói pleisztocén állatfajáról emlékszik meg, majd 

 röviden a lelőhely történetét tárgyalja, kapcsolatban a gj'üjtök névsorával ; a gyűj- 

 tött anyag elhelyezéséről is megemlékszik, melyből — sajnos — nagyon kevés 

 jutott megfelelő tudományos intézetek birtokába. 



A lelőhely a barcasági síkság szélén, Brassó város határában, a Fortyogó 

 («Gespreng») hegy tövében van. A gyűjtött anyag becsét emeli az, hogy a hazai 

 pleisztocénből egy pár eddig nem ismert állat került elő belőle, s olyanok is, 

 melyek igen érdekes kapcsolatot nyújtanak a baranyamegyei preglaciális faunával. 

 Gjnijtéseinek díszét egy Hystrix-íaj inaradványai kép\dselik, mely a hazai pleiszto- 

 cénből eddig nem volt ismeretes. 



A befejezésben előadó utal arra. hogy a brassói fauna nagy hasonlatosságot 

 mutat az ázsiai steppék állatvilágával, s korát a preglaciális időbe helyezi. Eggyel 

 tehát ismét szaporodott azoknak a faunáinknak a száma, melyek átmenetül szol- 

 gálnak a pliocén időszakból a pleisztocénbe. 



Dr. Kormos Tivadar üdvözli előadót, kinek előadása kapcsán kifogásolja azt, 

 hogy a külföldön magyar helységneveinket nem veszik tekintetbe, amire Toula leg- 

 líjabb fajelnevezései («kronstadtensis») újabb például szolgálnak. 



Dr. ScHAFARZiK Ferenc szintén üdvözli az előadót. A KoEMOStól kifogásol- 

 takat ö maga is sajnosán tapasztalta, de nézete szerint ez ellen bajosan lehet tenni. 

 IJtal a «Herrengrundit» (Urvölgyit) esetére. 



Elnök ezután felkéri P.vlfy Mór dr. választmányi tagot bejelentett előadásá- 

 nak megtartására. 



2. P-tLFY MÓR dr. m. kir. főgeológus, választmányi tag «A medencék 

 gyűrődéséről, tekintettel az cr dél y részi medence antikliná- 

 lisaira» címmel tartott előadást, amelyben azon nézetének adott kifejezést, hogy 

 a medencéket kitöltő rétegeknek gyűrődését igen sokszor nem kell általános tek- 

 tonikai okokra visszavezetni, mert ennek ellentmond az a körülmény, hogy a 

 medencék legszélén, közvetlenül az alaphegységre települt rétegek gyakran nin- 

 c.-.enek gyűrve, hanem a gyűrődés okát a medence fejlődésében kereshetjük. Előadó 

 kiindulva abból a feltevésből, hogj' például az erdélyrészi medencének legalább is 

 1500 m-re tehető medencetölteléke nem úgy képződött, hogy ott hasonló mély ten- 

 ger volt, ami azután a medencét feltöltötte, hanem úgy, hogy a medence árkos, 

 vagy a medence körvonalának megfelelő sülyedések sorozata mentén lassan sülyedt, 

 még pedig úgy, hogy az első sülyedések valahol a medence közepe táján kezdődtek 

 é.^ a sülyedési terület lassan növekedett a medence szélén később keletkezett sülye- 

 dási vonalak mentén. Minthogy azonban a medence alapjának további sülyedése 

 akkor is tovább tartott, amikor a medencében már tekintélyes vastag volt a lerakó- 

 ilás, a sülyedések mentén keletkezett törési vonal behatolt a medence töltelékébe is. 

 Ha tekintjük azt az általános szabályt, hogy e vetődési síkok — legalább első 

 stádiumukban — a lesüljedt rész felé dűlnek, akkor a medence alapjával együtt 

 KÜlyedő medencetöltelékuek a vetődési síkok között kisebb területre kell össze- 

 szorulni, ami csak úgy lehetséges, ha összeráncosodik. Ez az összeráncosodás pedig 

 legerősebben éppen a sülyedési vonalak mentén következik be. Ha tekintetbe vesszük 

 Paulcke karlsruhei műegyetemi tanárnak tektonikus kísérleteit, akkor feltehetjük, 

 hogy a sülyedési vonalak felett a sülyedés és a felsőrész nyomása következtében 

 c^y ferde redő képződik, amelynek fekvője mentén lehet feltételezni a törési vonalat. 

 Végeredményben tehát átdöfő redő (plis dia-pier) jönne létre. Minthogy a medence 



