TÁRSULATI ÜGYEK. 575 



helsejébcn a sülyedések idővel kisebbek lesznek, s végre egészen meg is szűnhet- 

 nek, a redő felső része is lassan elsimul, úgy hogy míg a mélyben igeu meredeken 

 állanak a rétegek, a felszínen talán éppen csak a redők nyomai mutathatók ki. 

 Előadó a felvetett eszmét megkísérelte alkalmazni az erdélyrészi medencére. Eszerint 

 az ott kimutatott párhuzamos antiklinálisok a medence sülyedésénél keletkezett 

 sülyedési vonalak felett alakultak volna ki s az antiklinálisok lefelé egy olyan 

 meredeken álló ferde redöbe mennének át, amelynek fekvőjében törésvonal van. 

 Minthogy a medence széle felé vannak a legfiatalabb sülyedési területek, az ott 

 keletkezett redövonulatok nincsenek is annyira eltakarva, mint a medence belsejé- 

 ben, ahol — a már alig sülyedö rész felett — a redő elsimul. Ezért a medence 

 széle felé meredekebbek lennének a redők. A medence legszélén pedig, ahol a 

 leülepedett részt sülyedés nem érte, g3'űrődést sem találunk. Az eddig megjelent 

 irodahni adatok alapján az előadó alkalmazta kifejtett eszméjét a kissármási fúrá- 

 sokra is. Ezen nézet szerint a kissármási és nagysármási fúrás között egy kelet 

 felé áthajló redő lenne, amelyiiék fekvőjében, tehát keleti szárnya alatt lehetne 

 feltételezni a törésvonalat. A nagysármási fúrás a redő nyugati szárnyában hatolt 

 le minden eredmény nélkül Oí27 m-re, míg a keleti szárnyban, hol a fúrás helyén 

 egy másodlagos redő van már 302 m-ig az ismeretes erecknényt szolgáltatta. Előadó 

 szerint — ha fennebb kifejtett nézete beigazolást nyerne — fel lehetne tenni, hogy 

 a gázkútban 302 m mélységben megközelítették a redő fekvőjében levő törésvonalat, 

 amelyből a gáz a fúi'ásba 28 atm. nyomással átdiffundál. A törésvonal, amelyben 

 természetesen nagyobb nyomást lehet feltételezni, talán a Bolygó-réten jönne ki a 

 felszínre. Ezen a területen törésvonal feltevését támogatják az 1911 október 30-iki 

 gázerupciót megelőző földi-engési jelenségek. 



Hasonló redőkkel esetleg megmagyarázhatónak véli előadó a sótömzsök fel- 

 gyűrését is, ami akkor következhetett be, amikor a lassan sülyedö terület, a melyen 

 a só lerakódott, hirtelen mélyre sülyodt. 



A tárgysorozat harmadik pontja Kormos Tivadar r. tag előadása volt, aki a 

 luarosujvári sóbányászatról szólt, s előadását számos vetített kép be- 

 mutatásával kísérte, melyek között különösen a bányában magnézium-fény mellett 

 felvett képek arattak tetszést. 



Schafarzik Ferenc elnök az előadóknak köszönetet mondott, majd egyéb tárgy 

 hiányában a szakülést esti 7 órakor berekeszti. 



2. Jegyzőkönyv az 1912 március 6-iki szakíilésröl. Az ülés a m 

 k. földtani intézet elöadótei'mében délután 5 órakor kezdődik. 



Elnök : Schafarzik Ferenc dr. 



Megjelentek : Berkó József dr.. Brenndürfer János dr., Brenndörfer Jánosné, 

 Erdélyi N., Frednd István dr., Gerlai Vilmos, Ha.tdd Lajos dr., Hellingeu Hen- 

 rik, MiCHNAY Árpád di-., Noth Eudolf dr., Supka Géza dr., Sztáray Sándor gróf, 

 Tassonyi Ernő, Tomor Ernő dr. vendégek. 



Továbbá : Ascher Antal, Ballenegoer Eóbert, Balló Eezsö, Balogh Mar- 

 gitka dr.. Bryson Piroska, Bockh Hugó dr., Emszt Kálmán eh-., Éhik Gyula di-., 

 Fricke Henrik, Frohner Komán, Grósz Lajos, György Albert, Horusitzky Henrik, 

 KocH Antal dr., Kohn Gyula és fia, Liffa Aurél dr., Litschauer Lajos, Lören- 

 they Imre th-., Löw Márton dr.. Maros Imre, Mauritz Béla di\, Marzsó Lajos, 

 MoDRAi KovÁCH Antal, Palkovics József, Pálfy Mór dr., Pantó Dezső, Papp 

 Károly di-., Pitter Tivadar, Pommerantz K., Posewitz Tivadar, Przyborski Mór' 



KOZLOZSNIK PÁL, SaSS LÓRÁNT, SCHRÉTER ZoLTÁN dr., StEINHAUSZ GvULA, SzONTAGH 



Tamás eh-., Telegdi Rotu Károly dr., Telegdi Both Lajos. Treitz Péter, Timkó 



