666 l>' VADÁSZ M. ELEMEK 



A uegpenéves zajtalan működés legszebb elismerése volt az a 

 csendes keretekben megtartott — jóformán családi jellegű — ünne- 

 pély, melyet Koch Antal egykori tanitványai és mostani hallgatósága 

 rendezett május hó 28-án az egyetemi föld- és őslénytani intézet tan- 

 termében. Az ünnepélj'en megjelentek a régi tanítványok közül teljes 

 számmal azok, kik a földtan és őslénytan beható művelésénél megmarad- 

 tak. Gaal István dr., Koch Nándor dr., Kormos Tivadar dr., Mauritz 

 Béla dr., Noszky Jenő, Pílfy Móe dr., Prinz Gyula dr., Telegdi Pioth 

 IvÁEOLY dr., Sohrétee Zoltán dr., Vadász M. Elemér dr., Vogl Viktor 

 dr. Ezenkívül az ünneplők sorában voltak : Abonyi Sándor dr., Budin- 

 szKY Károly, id. Entz Géza dr., ifj. Entz Géza dr., Koch Béla dr., Koch 

 Rudolf, Kövkssi Ferenc, Kulcsár Kálmán, László Gábor dr., Liffa 

 Aurél dr.. Maros Imre, Méhes Gyula dr., Nuricsán József dr., Eéthly 

 Antal dr., telegdi Eoth Lajos, Szabó Zoltán dr., iglói Szontágh Tamás 

 dr., ToBORFFY Géza. Ezeken kívül a mostani hallgatóság köréből jelen 

 voltak a következők : Bohacsek Margit, Bohár Gábor, Ehik Gyula, Fei- 

 LBR Anna, Hilf Anna, Jeney Gizella, Lehotay Mária, Marks Lipót, 

 Mayer István, Mika Elza, Missányi Lajos, Polifka Károly, Sebestyén 

 Sándor, Róna Erzsébet, Nánássy László, Eiedl Gusztáv. Szilber József, 

 Szilágyi Irén, Somogyi Kálmán, Vigh Gyula, Wendl Máeu stb. 



A tanítványok, kiknek tanáruk jóságában, szeretetében leginkább 

 volt részük, keresték az alkalmat, hogy a szeretet gj'ümök-seivel tanáruk 

 elé járuljanak s beigazolják, hogy a Mester intencióihoz hívek maradtak. 

 Díszes emlékalbumba foglalt szakértekezéseiket Prinz Gyula egyetemi 

 magántanár adta át az alábbi beszéd kíséretében : 



Szeretett Mesterünk ! A természettudományok nem ismernek éles határo- 

 kat, a természetben líj korszakok nem keletkeznek egy napon. A lassú, de 

 folytonos fejlődésben nincsenek határkövek. Hosszú, eredményes munkálkodá- 

 sod idején lassan gyülekeztünk melletted. Észrevétlenül szaporodtak tanít- 

 ványaid, amint előtted észrevétlenül gyarapodtak érdemeid hazánk földjének 

 kutatásában. Munkálkodásod folyásában és búvárkodásodban, tanításodban, 

 egyetemi tanári működésed negyvenedik esztendejének befejezése nem határkő, 

 hanem a keresett időpont, amikor mi, tanítványaid elhozzuk virágjainkat s 

 örömmel letesszük eléd. Nem érdemeidet akarjuk most ezzel elismerni, mert 

 akkor össze kellett volna szednünk minden virágot, mely Visegrád, a Fruska- 

 gora és Erdély kövein terem. Ami virágos koszorúnkat tanításod eredményei- 

 ből kötöttük, ezeknek magvát Magad vetetted el. Hálánkat és örömünket fejez- 

 zük ki a mi szerény értekezéseinkkel szeretett Mesterünknek, hálánkat azért a 

 nemes, önzetlen fáradozásért, mellyel bennünket tanítottál, és örömünket a 

 sors szerencsés kedvezéseért, mely a legjobb egészségben és munkakedvben 

 engedte megérned ezt az időt. A mester munkájának igazi gyümölcse az ő 

 tanítványai. Hazánk tudományos életének szerény kereteiben Te nem számít- 

 hattál nagy geologusgárda nevelésére. Számunk ennélfogva nem nagy, de etmek 



