6G8 D! VADÁSZ M. ELEMÉÉ 



oka nem tauításodban van. A Te követelésed az lehet, hogy eszméidet, törek- 

 véseidet, tanítványaid megértsék. Egész életedet a tudományunk szeretetében 

 töltötted. A tudomány benső szeretete a törhetetlen igazságérzetben nyilvánul 

 első sorban. Te a tudományos igazságot soha egy pillanatra sem rendelted alá 

 személyes érdekeknek, tudományos búvárkodásod eredményeiért soha anyagi 

 jutalmat nem vártáL A Magad személye szinte eltűnik munkálkodásodban. 

 Kerülted mindig a zajos személyi kitüntetést, kerülted a nagy nyilvánosságot, a 

 harcot a babérért. Korunkban valóban példátlan szerénységet és önzetlenséget 

 mutattál nekünk. Vájjon van-e közöttünk olyan, kire ezt az örökséget hagy- 

 hatod ? Mi, tanítványaid, kik szerencsések voltunk oldaladnál ismerkedni meg 

 tudományunkkal, tudjuk, hogy soha sem szűntél meg elmélkedni a föld belsejé- 

 nek olyan titkairól, melyeket mai tudásunk kézzel fogható bizonyságaival meg- 

 fejteni nem tudunk. Kutatásaid eredményei vastag köteteket töltenek meg, és 

 mégis, elméleteket, bizonyító adatokat nélkülöző eszmefuttatásokat azokban 

 hiába keresünk. Minden eredményt kérlelhetetlenül az adatok bámulatosan 

 szorgalmas összegyűjtésével és való megfigyelésekkel magyaráztál. Olyan példát 

 állítottál ezzel elénk, amely kétségtelenül sokáig hatással lesz a magyar geológia 

 szigorú tudományosságára. Kiváló tudósainkat állandóan kisérti a társadalom 

 követelése a nagy nyilvánosság számára. Tudományunk szentelt berkeiből 

 Téged az ki nem mozdított soha. Tudományunknak és tanítványaidnak éltél 

 mindig, az övék és csakis az övék voltál egészen. Talán innen ered. hogy alig 

 vau még egy, aki annyi szakembert nevelt volna a saját tudományának, s aki 

 annyira szoros kapcsoJatot tudott volna teremteni tanítványai között. De Te 

 minden szoros kapcsolat mellett is minden tanítványodat mégis önállóságra 

 szoktattad. Tanítványaidnak nemcsak kifelé volt saját véleményük, hauem 

 Veled szemben is. A Magad meggyőződését soha sem kívántad mástól hallani, 

 hanem benső örömmel nézted, mint kelnek a maguk szárnyára egymás után 

 tanítványaid. Hálásak leszünk mindig, hogy nemcsak tudást plántáltál belénk, 

 hanem e mellett saját példáddal igazságszeretetet, szerénységet, szorgalmat, 

 önállóságot is. Szívednek jóságát, melyet talán a hírnévért fegyverrel harcolók 

 soraiban sokan gyengeségnek magyaráztak, nem pazaroltad méltatlanokra. 

 Zajtalan működésed azért nem volt kisebb értékű, mint a forumok szónokaié ! 

 Negyven évet töltöttél a magyar földtan tanításának szolgálatában. Azok között 

 voltál, akik hazánkban e tudománynak polgárjogot szereztek. Tekints végig 

 tanítványaid csapatán, akik szerény munkáikat hozzák a Mester ünneplésére. 

 S ha megelégedéssel látod eszméidnek, példádnak továbbvirágzását, mi is zavar- 

 talanul örülhetünk mindnyájunk e szép ünnepének. 



Most ViGH GiULA tanárjelölt lépett elő s a mostani hallgatóság 

 nevében a következő beszédet mondta : 



Szeretett Professzor Úr 1 Az ifjúi szeretet odaadó ragaszkodásával jöttünk 

 össze ünnepelni e mai napon, hogy szeretett Professzor úrnak különösen ma, 

 átadjuk a hála, a tisztelet, a szeretet egyszerű, de nemes virágait. Midőn az 

 életben bizonyos határkőhöz, vagy nevezetes fordulóponthoz érünk, egymásnak 

 jót kívánunk. Eljöttünk mi is, de nem ezen megszokásból, hanem bensőnk 

 sugallatától indíttatva, hogy szeretett Professzor úr elé helyezzük túláradó 



