KOCH ANTAL li' NEÍiYVKNÉVKS TANÁRI JUBILEUMA. 671 



mégis a tanításhoz vágyott vissza. Itthon a budai gimnázium tanára 

 lett. majd 1872-ben az akkor felállított kolozsvári egyetemen az ásvány- 

 tan és földtan rendes tanára. Ezzel reá jutott arra az útra, mely haj- 

 lamainak legjobban megfelelt. 



Egyetemi tanári kineveztetése óta legjobb tehetsége szerint töre- 

 kedett arra, hogy szaktudományát necsak hirdesse és maga mivelje, 

 hanem a tudomány mivelésere képes tanítványokat is neveljen. S ha ez 

 utóbbi nem sikerült is úgy minden mértékben, mint szerette volna, 

 oka mostoha tudományos viszonyainkban rejlik, amennyiben kolozsvári 

 működése alatt csak nagy erőfeszítéssel tudott az ásvánj'tan, földtan és 

 őslénytan szerteirányuló fejlődésével olyanformán lépést tartani, hogy 

 előadásain kívül különböző téren önálló munkákat is nyiijthasson. 

 18í).'j-ben a budapesti egyetemen Hantken tanszékét nyerte el, melyhez 

 a földtant is hozzácsatolták. Az intézet újjászervezését végezte s most 

 már szűkebbre vont munkakörrel földtani és őslénytani részlettanul- 

 mányokat végzett. Itt azután a tanítványoknak speciális irányban való 

 nevelésére is több alkalma nyílott. 



Ilyen folytonos munkában eltöltött negyven esztendő után érte 

 meg életének mai legszebb napját, melyen látja, hogy egykori gyönge 

 palántái ■ — régi tanítványai - akiket igaz szeretettel gyámolított, ma 

 már a magyar földtani tudomány erős támaszai s amelyen látja, hogy 

 tanári működésének alapelve : a szeretet nem vallott csődöt s az elhintett 

 magvak termékeny talajra találtak. 



Kitörő éljenzés kísérte az ősz tudós zokogásba fúló végső köszönő 

 szavait, melyekben úgy az egykori, mint mostani tanítványai részéről 

 történt váratlan és páratlan megtiszteltetésért hálás köszönetét fejezi ki 

 hangsúlyozván, hogy a jövőben is változatlan szeretettel óhajt működni 

 ennek a tudománynak hirdetésében. 



A jelenlevőket mélyen megható, felejthetetlenül szép ünnepély után 

 a régi tanítványok a tisztelők és a hallgatóság egy része az ünnepelt 

 tiszteletére rendezett társasebeden vett részt, mely a késő délutáni órá- 

 kig tartott. A jelenlevők lelkében pedig felejthetetlen kép gyanánt 

 marad meg az a lélekemelő ünnepély, mely az önzetlen szeretet jegyé- 

 ben fogant s amely Koch Antal tanítványait hihetőleg tartós együtt- 

 érzésben kapcsolta össze. 



Budapesten, 1912 május hónap 28.-án. 



Vadász Elemér dr. 



