674 IFJÚ LÓCZY LAJOS 



intézet igazgatóságának melegen ajánlom. Ki kell emelnem néhai Hof- 

 MANN KÁKOLYnak rendkívül pontos és logikus térképezését, amiről a 

 hegység legújabb bejárása és megismerése kapcsán meggyőződtem. Pálfy 

 Mór dr. m. kir. főgeológus lílöő-ben ismertette a villányi, báni és 

 kiskőszegi kőbányákat. Ide vonatkoznak még dr. Till és dr. Pálfy 

 geológusoknak a k. k. geol. Pieichsanstalt l'.KJGés lí)07-iki évkönyveiben 

 megjelent irodalmi vitái, amelyekre alábbiakban még visszatérek. Végül 

 meg kel] említenem dr. TiLLnek a miílt évben megjelent nagybecsű 

 monográfiáját a Villányi kallovien ammonit faunájáról. 



I. Föhirajzi és <je<nuoi"foló<jiai viszonyok. 



A geomorfológiai és geológiai viszonyok tárgyalása előtt szüksé- 

 gesnek tartom a szóban forgó terület helyrajzi körülményeit néhány 

 szóval vázolni. A Villányi és Báni hegység a Pécsi hegységtől délre 

 36 km. távolságban emelkedik, párhuzamos, de nálánál sokkal szabá- 

 lyosabb K — Ny irányú láncolatot alkotva. A Báni dombvidék nem más, 

 mint a Villányinak fedőhegysége ; kettőjüket egy 8 km széles depresszió 

 választja el. A Villányi hegység Hegyszentmártontól Villányig húzódik, 

 a Báni hegység Baranyavár-Pélmonostortól KEK irányban a Dunáig, 

 Kiskőszegig terjed. A Villányi hegység középmagassága 230 m a tenger 

 színe felett, a Bánié 200 m. Az elsőnek legmagasabb pontjai a Harsány- 

 hegy taraján 442 m és a Tenkes-hegy Gyüd felett 408 m ; az utóbbié 

 a Bánhegy 241 m. t. sz. f. magassággal. Mindkét hegységtől északra a 

 Pécsi-hegység lábánál fekvő depresszióig lőszszel fedett hullámos domb- 

 vidék terül el, amelynek középmagassága 136 m, de egyes dombjai jóval 

 200 m-en felül is emelkednek. A Tenkes és Harsány hegyektől délre 

 elterülő vidék lapályos ; tengerszínfeletti magassága átlag 93 — 96 m és 

 csak hellyel-közzel alkot a futóhomok 100 m-en felül emelkedő dom- 

 bokat. 



Ez a vidék tehát egy mélyen fekvő síkság, amelyet 36 m vastag- 

 ságban drávalerakodás borít ; agyag és homokrétegeinek felülete idők 

 folyamán futóhomokká változott át, ami szintén bizonyítéka annak, 

 hogy e vidék a geológiai közelmúltban a Dráva árterülete volt. A sík- 

 ság geológiai szerkezetét a harkányi mélyfúrás tárta fel. Zsigmondy 

 V. adatai * szerint 100 m mélységig homokok és agyagok váltakoz- 

 nak, amelyekről nem hiszem, hogy a pleisztocénnél idősebbek lennének, 

 már azért sem, mert Zsigmondy e rétegek alján olyan csontbreccsiát 

 talált, aminőt a hegység csaknem valamennyi kőfejtőjében a kisebb 



* Zsigmondy V. : Mitteilungeii tiber ilie Lulirtlionneu zu Harkány etc. Pest 

 1873. 3. 



